ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

04 березня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/5385/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Малиш Н.І. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Щербака А.А.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року (суддя 1-ї інстанції Прасов О.О.) у справі №280/5385/19 за позовом ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року позивач звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яка полягає у не призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 зі скороченням пенсійного віку; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 період з 22.08.1992 року по 14.06.1994 року (1рік 9 місяців 23 дні) до пільгового стажу за Списком №2; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 зі скороченням пенсійного віку та виплатити її з дня звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що підстав для відмови у призначенні пенсії за віком па пільгових умовах за Списком №2 зі скороченням пенсійного віку не має, оскільки у період з 22.08.1992 року по 14.06.1994 року позивач також працював на ПАТ «Запорізький абразивний комбінат». Крім того зазначила, що 14.11.1994 року проведена атестація робочих місць, про що наявний відповідний наказ №466 від 14.11.1996 року, в якому зазначена посада «Машиніст ексгаустера», на якій позивач працював згідно Списку №2, що підтверджується записами у трудовій книжці та довідками з підприємства.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, які полягають у не призначенні ОСОБА_1  пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 зі скороченням пенсійного віку.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 період з 21.08.1992 по 14.06.1994 (1 рік 9 місяців 23 дні) до пільгового стажу за Списком №2.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 зі скороченням пенсійного віку та виплатити її з дня звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
В іншій частині позову відмовлено.
Відповідач не погодившись з рішенням суду подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою  у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що позивачем належними доказами не підтверджений пільговий стаж роботи за Списком №2, а відповідно, й право на призначення пенсії відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відсутнє. Також зазначив, що трудовою книжкою позивача не підтверджено наявність у нього достатнього пільгового стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, тому відповідач вважає правомірною відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах, оскільки ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» відмовляє у наданні або не надає уточнюючої довідки, а отже позивач має можливість скористатись своїм правом на судовий захист у іншому процесі, пред`явивши позов до ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» щодо видачі відповідної довідки. Відповідач зазначає, що у зв`язку з ненаданням позивачем документів підтверджуючих пільговий характер умов праці, його дії в не призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 є обґрунтованими та такими, що відповідають нормам діючого законодавства України.
У поданому відзиві на апеляційну скаргу позивач повністю підтримує позицію суду першої інстанції, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду залишити без змін. 
21.02.2020 відповідачем подано доповнення до апеляційної скарги в якому посилаються на відсутність доказів проведення атестації робочого місця позивача за спірний період з 21.08.1992 по 14.06.1994.
Сторони повідомлені про день розгляду справи у відповідності до норм КАС України.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів  доходить наступних висновків.
Судом першої інстанції, позивач - ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій ІНФОРМАЦІЯ_2 виповнилося 56 років.
Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з 07.04.1988 року по 14.06.1994 року, що становить 6 років 2 місяці 8 днів, працювала, зокрема, на Запорізькому виробничому об`єднанні «Абразивний комбінат» (згодом Концерн «Запорізький абразивний комбінат», ПрАТ «Запорізький абразивний комбінат») в агломераційному цеху, машиністом ексгаустера 3 розряду.
20.09.2019 року позивач звернувся із заявою до Приазовського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління ПФУ в Запорізькій області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. 
Відповідно до Розрахунку стажу, здійсненого відповідачем, позивачу зараховано за Списком №2 період роботи з 07.04.1988 року по 20.08.1992 року, що становить 4 роки 4 місяці 14 днів, та не зараховано за Списком №2 період роботи з 21.08.1992 року по 14.06.1994 року, що становить 1 рік 9 місяців 24 дні.
Також, відповідно до Розрахунку стажу, здійсненого відповідачем, станом на 31.03.2017 року позивач має загальний стаж 24 роки 2 місяці 6 днів.
Враховуючи розрахунок стажу, Приазовським відділом обслуговування громадян ГУ ПФУ у Запорізькі області, позивачу надіслано письмову відповідь в якій відмовлено в призначенні вищезазначеної пенсії та роз`яснено, що в пакеті документів, які були надані для визначення права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відсутня уточнююча Довідка підприємства ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Відділом обслуговування громадян направлено запит у травні 2017 року на підприємство щодо надання уточнюючої довідки, але відповіді не отримали. Зазначено, що враховуючи, що у трудовій книжці відсутні відомості про роботу протягом повного робочого дня, не зазначено характер виконуваної роботи, розділ, підпункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи, визначити право на пенсію на пільгових умовах не можливо.
Позивач вважаючи дії відповідача щодо не зарахування пільгового стажу за Списком №2 та не призначення та виплатити пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 зі скороченням пенсійного віку за період з 22.08.1992 року по 14.06.1994 року, звернувся із даним позовом до суду.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем документально доведено необхідність зарахування періоду роботи з 21.08.1992 року по 14.06.1994 року із шкідливими умовами праці до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, на Запорізькому виробничому об`єднанні «Абразивний комбінат», згодом Концерн «Запорізький абразивний комбінат», ПрАТ «Запорізький абразивний комбінат» у виробництвах, передбачених Списком №2.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Так спір полягає у відмові зарахування відповідачем до пільгового стажу позивача за Списком №2 період роботи з 21.08.1992 року по 14.06.1994 року на  Запорізькому виробничому об`єднанні «Абразивний комбінат», що становить 1 рік 9 місяців 24 дні, а отже не підтверджено половина стажу на пільгових умовах за абз.1 п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та не надання позивачем уточнюючої довідки підприємства.
Згідно з приписами п. «б» ч. 1  ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, право на призначення пільгової пенсії за віком мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць  - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно.
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок.
Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" : чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.
Відповідач не зараховує до пільгового стажу позивача  за Списком №2 період роботи з 21.08.1992 року по 14.06.1994 року на  Запорізькому виробничому об`єднанні «Абразивний комбінат», що становить 1 рік 9 місяців 24 дні, з підстав уточнюючої довідки відповідного зразку, оскільки у трудовій книжки позивача відсутні записи щодо зайнятості позивача повний робочий день на роботах з  важкими/шкідливими умовах.
Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з 07.04.1988 року по 14.06.1994 року, що становить 6 років 2 місяці 8 днів, працювала, зокрема, на Запорізькому виробничому об`єднанні «Абразивний комбінат» (згодом Концерн «Запорізький абразивний комбінат», ПрАТ «Запорізький абразивний комбінат») в агломераційному цеху, машиністом ексгаустера 3 розряду.
Не є спірним питанням, що посада, яку обіймала позивач, відноситься до Списку № 2.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»  встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з п. 20  Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Судом встановлено, що позивач працював в агломераційному цеху машиністом ексгаустера на Запорізькому виробничому об`єднанні «Абразивний комбінат» (Концерн «Запорізький абразивний комбінат», ПрАТ «Запорізький абразивний комбінат»), з 21.08.1992 року по 14.06.1994 року. 
На підтвердження зайнятості на посаді, що надає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-XII у спірний період  позивачем надано наказ Концерну «Запорізький абразивний комбінат» від 14.11.1994 року за №466 «Про результати атестації робочих місць за умовами праці Запорізького абразивного комбінату для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення» (а.с.18) додатком №1 до якого, за посадою машиніст ексгаустера агломераційний цех № 1, підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2.
Також матеріали справи містять завірену копію довідки від 13.08.2019 № 9/2175 Приватного акціонерного товариства «Запорізький абразивний комбінат», яка видана ОСОБА_1 згідно якої з 25.05.1989 року по 14.06.1994 року остання знаходилась  у відпустці по догляду за дитиною до трьох років (а.с. 20) та завірену копію довідки від 18.08.2015 року № 9/2173, яка видана Приватним акціонерним товариством «Запорізький абразивний комбінат» Колесниченко Н.М ОСОБА_2 згідно якої у останньої, з 07.04.1988 року по 14.06.1994 року простоїв та особистих відпусток не було (а.с. 21).   
Враховуючи встановлені обставини та норми законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що  до пільгового стажу за Списком №2 ОСОБА_1 підлягає зарахуванню період роботи з 21.08.1992 року по 14.06.1994 року (1 рік 9 місяців 23 дні), оскільки відомості, зазначені в наказі від 14.11.1994 року №466 та довідках 13.08.2019 № 9/2175 та від 18.08.2015 року № 9/2173 є повними та достатніми а також такими, що підтверджено право позивача на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №2 за вищевказаною посадою.
Щодо посилання відповідача на відсутність подання позивачем доказу проведення атестації робочого місця, колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з листа відповідача, відмова не ґрунтувалась на відсутності доказів проведення атестації робочих місць. (а.с. 24)
Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці затверджено  постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442  (далі - Порядок №442) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року №41 (далі - Методичні рекомендації №41).
Відповідно до вказаного Порядку, основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у сфері реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.                
Згідно з п. 4 Порядку №442 та п.п. 1.5 п. 1 Методичних рекомендацій № 41 періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років; відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації. 
Отже, проведення атестації є обов`язком підприємства, є обов`язком підприємства, а проведення атестації робочих місць за умови праці та її своєчасність не залежить від працівників і не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах.
Правова позиція з цього питання висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі №50/15025/16-а.
Крім того, відповідачем доповнення до апеляційної скарги подано в порушення строку, визначеному ч. 1 ст. 303 КАС України.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Оскільки справа відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України є справою незначної складності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року у справі №280/5385/19 за позовом ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
                    Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                         суддя                                                                      А.А. Щербак