ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ України

02 квітня 2020 року
м. Харків

Справа № 646/420/20
Провадження № 22-ц/818/2037/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Хорошевського О.М.
суддів        Бурлака І.В., Яцини В.Б.
за участю секретаря Пузікової Ю.С.
Учасники справи:
заявник - Акціонерне товариство "Альфа-Банк",
боржник - ОСОБА_1 
заінтересована особа - приватний виконавець Бабенко Дмитро Анатолійович, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу 
заапеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на ухвалу  Червонозаводського  районного суду міста Харкова від 28 січня 2020 року, постановлену суддею Янцовською Т.М., у справі за заявою Акціонерного товариства "Альфа-Банк" про заміну сторони виконавчого провадження, боржник - ОСОБА_1 , зацікавлена особа - приватний виконавець Бабенко Дмитро Анатолійович, 

УСТАНОВИВ:

У січні 2020 року АТ «Альфа-Банк» звернулось до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження з АТ «Укрсоцбанк» на АТ «Альфа-Банк» за виконавчим написом № 429 , вчиненим 20 березня 2019 року приватним нотаріусом Вегерою Л.О., про звернення стягнення на земельну ділянку, цільове призначення якої є будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0, 1500 га, кадастровий номер № 6325183504:00:004:0235, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк», що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Ухвалою Червонозаводського районного суду міста Харкова від 28 січня 2020 року відмовлено у відкритті провадження у справі з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

В апеляційній скарзі АТ «Альфа - Банк» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як необґрунтовану та ухвалити нову якою направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 

Скарга містить посилання на те, що положення ст.379 КАС України щодо заміни сторони виконавчого провадженні застосовуються лише у разі, якщо таке виконавче провадження спрямоване на виконання судового рішення, прийнятого у відповідній адміністративній справі, яке набрало законної сили та за яким видано виконавчий лист. Оскільки, будь-якого рішення в адміністративній справі прийнято не було, а виконавчий лист ніколи не видавався, посилання судді Червонозаводського районного суду в Ухвалі на норми ст. 379 КАС України є необгрунтованими та такими, що порушують права стягувана на повне своєчасне вчинення виконавчих дій..

Разом з тим, слід звернути увагу, що правовідносини, які стали підставою для звернення заявника до суду загальної юрисдикції з заявою про заміну сторони виконавчому провадження, є договірними де фактично має місце заміна кредитора зобов`язанні.
Вважають, що питання заміни сторони виконавчого провадження при виконанні виконавчого напису нотаріуса віднесене до юрисдикції місцевих загальних судів за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса в порядку цивільного судочинства за правилами, встановленими Цивільним процесуальним кодексом України.
Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.
Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що заявлені вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки це питання повинно вирішуватись в порядку адміністративного судочинства.

Судова колегія з таким висновком погоджується, враховуючи він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Вирішуючи питання суд першої інстанції взяв до уваги правову позицію викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 826/7941/17.

Згідно зазначеної постанови, статтею 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (тут і далі - в редакції, чинній на момент звернення із заявою про заміну сторони виконавчого провадження) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - зокрема, виконавчих написів нотаріусів.
Частиною п`ятою статті 15 цього Закону визначено, що в разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. 
Частиною другою статті 74 цього Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Згідно з частиною першою статті 181 КАС (тут і далі - в редакції, чинній на момент звернення із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, якщо не зазначено інше) учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Відповідно до статті 264 КАС у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником. Суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, що звернулися з поданням (заявою), та осіб, які беруть участь у справі.
Аналогічні норми містяться і в чинній редакції КАС (статті 287 та 379).
З наведених норм убачається, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до суду.
Однак законодавець розмежовує порядок оскарження таких рішень дій чи бездіяльності при виконанні судових рішень та при виконанні рішень інших органів (посадових осіб).
Норми Цивільного процесуального кодексу України також регламентують порядок заміни сторони виконавчого провадження (стаття 378 ЦПК).
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК питання, пов`язані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу.
Таким чином, у порядку цивільного судочинства розглядаються усі спори, пов`язані із виконанням саме судових рішень, цивільних місцевим судом.
Однак, у разі оскарження рішень дій чи бездіяльності державного виконавця при виконанні рішень інших органів (зокрема, і виконавчого напису нотаріуса) такий спір має бути вирішений саме адміністративним судом в силу прямих приписів статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 181 КАС (статті 287 КАС у чинній редакції).
Отже нормами ЦПК встановлено судовий контроль за виконанням рішень, ухвалених судами в порядку цивільного судочинства.
Судовий контроль за виконанням рішень інших органів покладено законодавством на адміністративні суди. Аналізуючи в сукупності норми статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 264 КАС, беручи до уваги, що питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, це питання повинно вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано застосував правила п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України відмовивши у відкритті провадження у справі заяви, яка не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст. 251, п.1 ч.1 ст. 374, 375, ст.ст. 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» залишити без задоволення.
Ухвалу Червонозаводського районного суду міста Харкова від 28 січня 2020 року залишити без змін.
Роз`яснити Акціонерному товариству «Альфа-Банк», його право звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Головуючий                                                                              О.М. Хорошевський 
Судді:                                                                                   І.В. Бурлака
                                                                              В.Б. Яцина
Повний текст постанови складено 02 квітня 2020 року.