П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
28 квітня 2020 року                                                                                       місто  Київ
                                                                                                          справа № 490/1702/18
                                                                                     провадження №22-ц/824/4120/2020
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів -  Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., 
 
сторони: 
позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк"   
відповідач -  ОСОБА_1 
 
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк»
на рішення Дніпровського  районного суду м.Києва від 8 жовтня 2019 року, ухвалене  у складі судді Астахової О.О.,
у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до   ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
 
В С Т А Н О В И В:
 
У березні 2018 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
            Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що між ПАТ «КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір № б/н від 5 жовтня 2010 року, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом  у розмірі 36% на рік.
            Кредитний договір укладений шляхом підписання  Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом  «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 6 березня 2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.
            При укладенні договору сторони керувались  ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
            Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленими «Тарифами банку», які викладені на вказаному банківському сайті, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Умов та Правил надання банківських послуг.
            ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання  за договором виконав в  повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому 
Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.
Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним  лімітом з урахуванням нарахованих  і прострочених процентів і комісій.
У зв`язку з неналежним  виконанням зобов`язань за кредитним договором  у відповідача утворилась заборгованість, яка станом на 26 лютого 2018 року становить 120013 грн.18 коп., з яких: 4999 грн.56 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 104375грн. 01 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 4448 грн.11 коп. - заборгованість за пенею та комісією, а також штраф (фіксована частина) -  500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 5691 грн.13 коп.
Рішенням  Дніпровського  районного суду м.Києва від 8 жовтня  2019 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 4999 грн.56 коп. та судовий збір у розмірі 1800 грн.21 коп., а всього 6799 грн.77 коп.
В іншій частині відмовлено.
Не погоджуючись з зазначеним рішенням, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій  представник позивача просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками і неустойкою  та ухвалити в цій частині нове рішення, задовольнивши позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» в цій частині в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін. В апеляційній скарзі посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зокрема, посилався на те, що матеріалами справи доведено наявність домовленості між сторонами про розмір базової відсоткової ставки, про відповідальність боржника у вигляді пені і штрафів (підстави, розмір, порядок нарахування визначені у довідці про умови кредитування) у разі неналежного  виконання своїх зобов`язань щодо повернення кредитних коштів. Посилаючись на те, що  сторони узгодили розмір відсоткової ставки, пені та штрафів у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», апелянт просив  апеляційний суд взяти до уваги копію довідки, яку додав до апеляційної скарги,  при розгляді справи в апеляційній інстанції задля встановлення об`єктивної істини та об`єктивного вирішення справи.
Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 лютого 2020 року  відкрито апеляційне провадження у справі.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
Предметом  апеляційного перегляду є рішення Дніпровського  районного суду м,Києва від 8 жовтня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами та неустойки. В іншій частині рішення суду першої інстанції  учасниками справи не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.
Судом установлено, що 5 жовтня 2010 року ОСОБА_2 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, згідно якої він виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку кредитка «Універсальна».
У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в повному обсязі.
У заяві позичальника від 5 жовтня 2010 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення  заборгованості за нарахованими відсотками, пені та штрафів, суд першої інстанції виходив із того, що  позивачем не доведено, що при укладенні договору сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. При цьому, суд першої інстанції зазначив, що витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, який міститься в матеріалах справи, не містить підпису відповідача, тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 5 жовтня 2010 року шляхом підписання заяви. Задовольняючи позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк»  про стягнення заборгованості по тілу кредиту, суд першої інстанції виходив із того, що  безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 5 жовтня 2010 року у вигляді заяви анкети, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту, але, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті,  банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника  виконати свій обов`язок по поверненню фактично отриманої суми кредитних коштів.
Висновок  суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками відповідає встановленим судом обставинам та нормам матеріального права.
В частинах 1 та 2  статті 207 ЦК України закріплено, що правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1  статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частино 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї  із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання  має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаї ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до  ч. ч. 1, 2  ст. 1054 ЦК України  за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.                                                          
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в  якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля. Перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому Друга сторона не може запропоновувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
У заяві позичальника від  5 жовтня 2010 року  процентна ставка  не зазначена.
Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками  за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку заборгованості за договором від 5 жовтня 2010 року, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови кредитування розумів відповідач, був ознайомлений і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та  Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами  та відповідальності за порушення виконання зобов`язань  у зазначених у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.
У постанові від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не підписані Умови та Правила надання банківських послуг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання анкети-заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами. У наведеній постанові Велика Палата Верховного Суду також указала на мінливість Правил надання банківських послуг ПриватБанку, тому їх не можна вважати складовою кредитного договору  щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливість використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з  Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
За наведених обставин  висновок суду першої інстанції про  відсутність  правових підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» відсотків за користування кредитом, пені та штрафу  у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті у анкеті-заяві від 5 жовтня  2010 року,  є законним і обґрунтованим. При цьому судом першої інстанції вірно застосовано правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17.
Відсутність з боку відповідача заперечень щодо  порядку нарахування та розміру процентів за користування кредитними коштами, а також пені і штрафу  не дає підстав для задоволення позовних вимог банку в цій частині, оскільки саме позивач має надати належні та допустимі докази на підтвердження прийняття відповідачем  конкретних  Умов та правил надання банківських послуг.
Доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд першої інстанції  допустив однобічність та неповноту судового розгляду, не встановив дійсних прав та обов`язків сторін, які випливають з кредитного договору, не врахував підписану відповідачем в момент укладення договору довідку про умови кредитування,  не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст..ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказ подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч.ч.1, 2, 8 ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду  в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Як  уже зазначалося раніше, позивач, обґрунтовуючи право вимоги про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами, а також пені та штрафу, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку заборгованості за договором від 5 жовтня 2010 року, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. 
Ні у позовній заяві, ні в судових засіданнях, призначених на 13 грудня 2018 року (підготовче засідання),  на 13 лютого 2019 року, 8 жовтня 2019 року, представник позивача в обґрунтування своїх вимог  не посилався на довідку про умови кредитування , підписану відповідачем 5 жовтня 2010 року, та не надавав її суду першої інстанції
Отже, зважаючи на те, що  за нормами процесуального законодавства саме на  позивача покладається обов`язок доведення своїх вимог та надання доказів на підтвердження його вимог, не надання  представником позивача суду першої інстанції такого доказу не дає підстав уважати, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи.
Надана  апелянтом до апеляційної скарги копія довідки  про умови кредитування від 5 жовтня 2010 року не може бути прийнята апеляційним судом, оскільки позивачем не надано доказів неможливості подання  такої довідки до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.
            Таким чином, колегія суддів вважає, що  рішення Дніпровського  районного  суду м.Києва  ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права,  доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України  є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375,  381-384, 390  ЦПК  України, суд,-
                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                           
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення.
 Рішення  Дніпровського районного суду м.Києва від 8 жовтня  2019 року  - залишити без змін.
 Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                О.І. Шкоріна 
 
Судді:                                                                                   Л.Д. Поливач
 
                                                                                              А.М. Стрижеус