П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
 10 червня 2020 року                                                                                              місто Київ 
 
                                                                                       справа № 752/13367/18
                                                                                   провадження №22-ц/824/4272/2020
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.
 
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , поданою адвокатом Кривсун Ганною Романівною,
 на ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва від 10 грудня 2019 року, постановлену у складі судді Чередніченко Н.П.,
   у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельниченка Олега Володимировича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 , стягувач: ОСОБА_1 ,-
 
В С Т А Н О В И В:
 
У грудні 2019 року приватний виконавець Мельниченко О.В. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 . В обґрунтування подання зазначив, що на його виконанні перебуває виконавче провадження №59581213 з примусового виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м.Києва № 752/13367/18 від 26.04.2019 року про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу за договором позики від 15 травня 2013 року у розмірі 1 876 700  грн., що по курсу продажу долару США на міжбанківському ринку к гривні (станом на 1 березня 2018 року за 1 долар США - 26,81 грн.), становить суму в розмірі 70 000 доларів США, а також за період з 1 квітня 2015 року  по 1 березня 2018 року інфляційні втрати в розмірі 1 080 089,21  грн., пеню у розмірі 2 017 529, 61 грн. та три відсотки річних у розмірі 164 275,50  грн., а всього суму в розмірі 5 138 594,32 грн. Боржник ОСОБА_2 ухиляється від належного виконання судового рішення. Будь-яких дій боржником на його виконання не здійснено, судове   рішення до теперішнього часу боржником не виконане, він ухиляється від явки до приватного виконавця та від сплати боргу, а тому приватний виконавець вважає, що достатньо підстав для вжиття заходів обмеження боржника  у праві виїзду за кордон до належного виконання ним судового рішення.
  Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 10 грудня 2019  року  відмовлено у задоволені подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельниченка О.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 , стягувач: ОСОБА_1 .
Не погоджуючись з такою ухвалою, представник стягувача ОСОБА_1 - адвокат Кривсун  Г.Р. подала  апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити подання приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Мельниченка О.В. та тимчасово обмежити боржника  ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.  В апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права. Суд першої інстанції розглянув справу без залучення сторін та безпідставно відмовив у задоволенні подання. Постановлена ухвала суперечить інтересам стягувача ОСОБА_1 та ставить під загрозу виконання рішення Голосіївського районного суду м.Києва у справі №752/13367/18  про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу за договором позики  від 15 травня 2013  року в розмірі 5 138 594,32 грн. Виконання рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема,  законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб. Невиконання судового рішення загрожує  сутності права на справедливий розгляд справи судом. Захищаючи право боржника ОСОБА_2 на вільний виїзд з країни, суд не помічає порушення конституційних та цивільних прав стягувача ОСОБА_1 .
У випадку необхідності з`ясування судом обґрунтованості винесеного подання явку державного виконавця до суду може бути визнано обов`язковою. Розгляд справи без залучення приватного виконавця, у випадку коли суд має сумніви щодо доведеності фактів обізнаності боржника про відкрите виконавче провадження, свідоме ухилення боржника від виконання рішення суду, виконання приватним виконавцем всіх процедур, передбачених Законом України " Про виконавче провадження", по своїй суті порушує порядок розгляду питань про тимчасове обмеження конституційного права.  
Учасники справи не скористались своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
В  судовому засіданні  представник  стягувача ОСОБА_1 - адвокат Кривсун Г.Р., а також приватний виконавець виконавчого округу міста Києва  Мельниченко О.В. апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити.
ОСОБА_2 проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив судове рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції  в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню, виходячи з наступного.
Відмовляючи у задоволенні подання приватного виконавця, суд першої інстанції виходив із того, що  обмеження боржника у праві виїду за межі України може мати місце лише тоді, коли буде встановлено факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.  З наявних у справі доказів судом не встановлено, а приватним виконавцем не доведено те, що боржник обізнаний про відкрите виконавче провадження, а також в матеріалах справи відсутні достатні та переконливі докази, які б підтверджували саме ухилення боржника від виконання судового рішення.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нею відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.
Згідно з п.5 ч. ст.6  Закону України «Про порядок  виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України»  право громадян України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли, зокрема,  він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.
Статтею  313 ЦК України передбачено, що  фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.
Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.
Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати  будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані права не можуть бути об`єктом жодних обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому пакті.
Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.
Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав уважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним  судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.
Установлено,  що заочним рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 26 березня 2019 року  позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 15 травня 2013 року у розмірі 1876700 грн., що по курсу продажу долару США на міжбанківському ринку к гривні ( станом на 1 березня 2018 року за 1 долар США -26,81 грн.) становить суму в розмірі 7000 доларів США, а також за період з 1 квітня 2015 року по 1 березня 2018 року інфляційні втрати в розмірі 108089 грн.21 коп., пеню у розмірі 2017529 грн.61 коп. та три відсотки річних у розмірі 164275 грн.50 коп., а всього суму у розмірі 5138594 грн.32 коп.
Виданий 26 квітня 2019 року Голосіївським районним судом м.Києва виконавчий лист  пред`явлений до примусового виконання.
Постановою  приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Мельниченка О.В.  від 17 липня 2019 року відкрито виконавче провадження № 5581213 з примусового виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м.Києва № 752/13367/18 від 26 квітня 2019 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу за договором позики від 15 травня 2013 року у розмірі 5138594 грн.32 коп.
Судом установлено, що в матеріалах  виконавчого провадження відсутні докази на підтвердження фактичного отримання боржником ОСОБА_2 документів, прийнятих  виконавцем в ході виконання судового рішення, зокрема, постанови про відкриття виконавчого провадження.
Зважаючи на те, що  у справі ухвалено заочне рішення про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу, направлена судом копія заочного рішення останнім не отримана,  приватним виконавцем не доведено, що боржник обізнаний про відкриття виконавчого провадження, доказів, які б підтверджували саме ухилення боржника від виконання судового рішення,  матеріали справи не містять, тому висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення подання про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон є законним і обґрунтованим.
 Самі по собі наявність невиконаних грошових зобов`язань та періодичні поїздки боржника за кордон, без доведення ухилення останнього від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням,  не можуть бути підставою для обмеження особи у праві виїзду за  межі своєї країни.
  Доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом першої інстанції не надано оцінки як діям приватного виконавця, вчинених для виконання судового рішення, так і діям боржника, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки з матеріалів  виконавчого провадження не вбачається факту ухилення боржника від виконання  зобов`язань, покладених на нього рішенням, а сам по собі факт направлення приватним виконавцем запитів до різних установ з метою перевірки майнового стану боржника та отримання інформації щодо належності боржнику майна не може бути підставою для обмеження останнього у праві виїзду за межі України. Відсутність даних про те, що ОСОБА_3 був обізнаний про відкрите виконавче провадження, не  дає підстав для висновку, що боржник не виконав  свої зобов`язання, передбачених  ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», що в свою чергу може свідчити про факт ухилення останнього від виконання рішення суду.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність, а тому підлягають відхиленню. 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права,  є законною та обґрунтованою,  підстав для її скасування чи зміни не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін. 
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390  ЦПК  України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В : 
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , поданою адвокатом Кривсун Ганною Романівною, -  залишити без задоволення.
Ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва від 10 грудня 2019 року -залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття, оскарженню  в касаційному порядку не підлягає.
 
Повна постанова складена  18 червня  2020 року.

Суддя-доповідач:                                                                О.І. Шкоріна  
 
Судді:                                                                               Л.Д. Поливач
 
                                                                                         А.М. Стрижеус