ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" квітня 2020 р.                                                                   Справа №914/160/20

Західний апеляційний господарський суд в складі:
головуючого - судді  -  О.Л. Мирутенко 
суддів                           -  Г.В. Орищин
                                     -  О.С. Скрипчук
секретаря судового засідання: К. Кострик

Розглянувши апеляційну скаргу ТзОВ "БОРЩІВСЬКА АГРАРНА КОМПАНІЯ"
на ухвалу Господарського суду Львівської області від 23.01.2020
у справі № 914/160/20
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "БОРЩІВСЬКА АГРАРНА КОМПАНІЯ"
до відповідача:  Приватного підприємства "ЗАХІД-АГРОІНВЕСТ"
про   стягнення штрафних санкцій за договором у розмірі 1  393  191,45 грн.

за участю представників:
від позивача - не з`явився. 
від відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ :
             Ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.01.2020, суддя Коссак С.М., було відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «БОРЩІВСЬКА АГРАРНА КОМПАНІЯ» у задоволенні заяви про забезпечення позову від 21.01.2020 (вх..№159/20 від 21.01.2020).
З даною ухвалою не погодилося ТзОВ "БОРЩІВСЬКА АГРАРНА КОМПАНІЯ" і оскаржило її в апеляційному порядку, оскільки вважає, що вона винесене при неповному з`ясуванні всіх обставин справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи та судом порушено норми процесуального права.  Зокрема, апелянт вважає, що судом порушено норми ст.ст. 86, 137, 140, 236 ГПК України.
ПП "ЗАХІД-АГРОІНВЕСТ" подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Західного апеляційного господарського суду від 27.01.2020 справу №914/160/20 було передано на розгляд колегії суддів у складі: Мирутенко О.Л., Орищин Г.В., Скрипчук О.С.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 30.01.2020 відкрито апеляційне провадження в даній справі, витребувано з Господарського суду Львівської області матеріали справи №914/160/20.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 17.02.2020 було призначено справу до розгляду на 23.03.2020.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 23.03.2020 розгляд апеляційної скарги ТзОВ "БОРЩІВСЬКА АГРАРНА КОМПАНІЯ" було відкладено на 27.04.2020 у зв`язку з клопотанням апелянта.
Сторони були повідомлені належним чином про час та місце судового засідання. Клопотань про відкладення судового розгляду від сторін спору до апеляційного суду не надходило.
Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Львівської області від 23.01.2020 у справі №914/160/20 - без змін, враховуючи наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, на розгляд Господарського суду Львівської області подано позов ТзОВ «БОРЩІВСЬКА АГРАРНА КОМПАНІЯ» до ПП «ЗАХІД-АГРОІНВЕСТ» про стягнення штрафних санкцій за договором у розмірі 1  393  191,45 грн. Разом з позовом до суду першої інстанції було подано заяву про забезпечення позову (вх.№159/20 від 21.01.2020) шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах ціни позову, які належать Приватному підприємству «ЗАХІД-АГРОІНВЕСТ»  та знаходяться на його рахунках, а також накладення арешту на все нерухоме майно, яке належить Приватному підприємству «ЗАХІД-АГРОІНВЕСТ»  в розмірі суми стягнення.
Подана заява обґрунтована тим, що відповідач несвоєчасно оплатив позивачу товар, отриманий згідно договору купівлі-продажу №12/04-к від 12.04.2019, внаслідок чого позивачем нараховано відповідачу 1  393  191,45грн. штрафних санкцій у формі пені та штрафу, що є предметом позовних вимог у даній справі. Необхідність забезпечення позову позивач обґрунтовував тим, що відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань перед позивачем та іншими кредиторами, вчиняє дії з відчуження нерухомого майна, які, на думку позивача, свідчать про ухилення від виконання рішень судів про стягнення сум заборгованості з відповідача. В обґрунтування вказаних обставин позивач покликався на відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру обтяжень рухомого майна, Єдиного державного реєстру судових рішень.
Відповідно до положень  ст.136 ГПК України  господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених  ст.137 цього Кодексу  заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до  ст. 137 ГПК України  позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.
Частиною 4  ст. 137 ГПК України  передбачено, що  заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає врахування господарським судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Забезпечення позову також як обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивачу у справі у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до ускладнення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинне мати очевидний та об`єктивний характер.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Відповідно до п. 7.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» у  позовному  провадженні піддані  арешту  кошти  слід обмежувати  розміром  суми  позову  та  можливих  судових  витрат. Відомості про наявність рахунків,  їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником. Арешт  може  бути лише накладений  на індивідуальне визначене майно, і притому лише таке, що  відноситься до предмета спору. В такому разі в ухвалі про забезпечення  позову мають  зазначатися ознаки, які ідентифікують  відповідне  майно  та  відрізняють його від іншого однорідного чи  подібного) майна, та за необхідності місцезнаходження майна.
Таким чином, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
Забезпечення позову по суті  це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).
Арешт майна  це судове обмеження свободи власника майна розпоряджатися ним до визначення його дальшої долі. Процесуальний порядок арешту майна полягає у виявленні майна, його описі, опечатуванні і передачі на зберігання.
Судами обох інстанцій встановлено, що предметом спору у справі № 914/160/20 є стягнення штрафних санкцій за договором купівлі-продажу №12/04-к від 12.04.2019, укладеного між ТзОВ «БОРЩІВСЬКА АГРАРНА КОМПАНІЯ» (продавець) та ПП «ЗАХІД-АГРОІНВЕСТ» (покупець), відповідно до якого продавець зобов`язувався передати у власність покупця кукурудзу 3 класу врожаю 2018 року, а покупець  прийняти й оплатити її вартість на умовах та в порядку, визначених цим договором.
З урахуванням предмету позову у даній справі  стягнення штрафних санкцій в розмірі 1  393  191,45 грн., звертаючись із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, позивач мав довести на підставі належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення в результаті об`єктивних (відсутність грошових коштів для виконання зобов`язань за спірними договорами, незадовільний фінансовий стан, наявність невиконаних безспірних зобов`язань, відкритих виконавчих проваджень щодо відповідачів тощо) або суб`єктивних (вчинення відповідачем умисних дій, направлених на приховування або відчуження майна або вчинення інших дій з метою уникнення відповідальності за спірним договором або перешкоджання законному стягненню зазначеної заборгованості) причин.
Доводи позивача про прострочення виконання відповідачем зобов`язань за договором купівлі-продажу №12/04-к від 12.04.2019 і відповідно стягнення штрафних санкцій за несвоєчасне виконання договору, безпосередньо є предметом позову у даній справі, а факт прострочення чи ухилення відповідача від виконання зобов`язань не є встановленим та підлягає доведенню під час вирішення справи по суті, і сам по собі не може свідчити про майбутнє ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду. При цьому основна сума за отримання товару за договором відповідачем оплачена - за твердженням заявника-апелянта.
Твердження позивача у заяві про забезпечення позову про те, що відповідачем можуть вживатися заходи, спрямовані на приховування грошових коштів, не доведені позивачем належними та допустимими доказами, як і не обґрунтовано тієї обставини, що відповідачем вчинено або вчиняються дії з метою ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, зокрема, що ним вчиняються дії, спрямовані на стійке зменшення обігових коштів, зменшення ліквідності основних засобів, припинення основної господарської діяльності, тощо.
Додані до заяви про забезпечення позову копії листів банківських установ про відкриті рахунки відповідача та залишок коштів на них таких обставин не доводять, оскільки як вбачається із змісту останніх вони містять лише інформацію про хід виконання постанов про арешт коштів та залишок коштів на рахунках на певну дату.
Сам факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем не є єдиною та достатньою підставою для вжиття судом заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти. Із поданої заяви про забезпечення позову та долучених до неї документів не вбачається, що наявні зараз чи отримані у майбутньому грошові кошти будуть безповоротно вилучені відповідачем із його господарської діяльності.
Не доводять обставин, на які покликається позивач-апелянт в обґрунтування необхідності забезпечення позову, і долучені до заяви відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, оскільки зазначена в них інформація стосується іншої юридичної особи (ТОВ «ЛАН-ОІЛ»). В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази пов`язаності вказаної юридичної особи з відповідачем чи засновниками відповідача.
Згідно зі статтями  73,  74,  77 ГПК України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується із виновками суду першої інстанції про те, що у матеріалах справи відсутні та заявником суду не були надані докази того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся.
Що ж стосується твердження апелянта про порушення норм ст. ст.ст. 86, 137, 140, 236 ГПК України, то вони не знайшли свого підтвердження, а тому апеляційним судом відхиляються як безпідставні.
З огляду на викладене, колегія Західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Львівської області від 23.01.2020 по справі №914/160/20 винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для її скасування.
Судові витрати за апеляційний перегляд слід покласти на апелянта. 
Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 281, 282 ГПК України Західний апеляційний господарський суд 
Постановив:
Апеляційну скаргу ТзОВ "БОРЩІВСЬКА АГРАРНА КОМПАНІЯ" залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Львівської області від 23.01.2020 року у справі №914/160/20  залишити без змін. 
Постанова набуває чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена сторонами в касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий-суддя                                                                                   О.Л. Мирутенко   

Судді:                                                                                                 Г.В. Орищин 

                                                                                                                                О.С. Скрипчук