ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року 
м. Київ
справа №  908/637/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Булгакової І.В. (головуючий),  Львова Б.Ю. і Селіваненка В.П.,
за участю секретаря судового засідання - Шевчик О.Ю.,

учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго",
представник позивача - Білич Н.С, адвокат (довіреність від 01.01.2020 № 12, свідоцтво від 29.11.2017 № 001470),
відповідач - Запорізьке державне підприємство "Радіоприлад",
представник відповідача - Денисюк О.С, адвокат (довіреність від 09.01.2020 № 1, свідоцтво від 29.06.2017 № 001312),

розглянув касаційну скаргу Запорізького державного підприємства "Радіоприлад" 
на рішення господарського суду Запорізької області від 16.07.2019 (головуючий суддя Черкаський В.І.)
та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 26.12.2019 (головуючий Коваль Л.А., судді: Верхогляд Т.А. і Чередко А.Є.)
у справі № 908/637/19
за позовом публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" (далі - Товариство)
до Запорізького державного підприємства "Радіоприлад" (далі - Підприємство)
про визнання договору укладеним.
За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд
ВСТАНОВИВ:
Товариство звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до Підприємства про визнання договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії укладеним Товариством та Підприємством у редакції публічного договору приєднання, розміщеного на сайті http//www.zoe.com.ua.
Позовні вимоги мотивовані тим, що надані Підприємством заперечення до умов договору у формі протоколу розбіжностей є безпідставними та суперечать чинному законодавству.
Рішенням господарського суду Запорізької області від 16.07.2019, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 26.12.2019, позовні вимоги задоволено. Визнано договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії між Товариством та Підприємством укладеним у редакції публічного договору приєднання, розміщеного на сайті http//www.zoe.com.ua, який додано до позовної заяви.
Рішення судів попередніх інстанцій обґрунтовані тим, що:
- укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії є обов`язком споживача;
- у спірних правовідносинах Підприємство не відмовилося від укладення договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, опублікованого на сайті http//www.zoe.com.ua, про що свідчить заява-приєднання до вказаного договору, підписана з боку Підприємства 15.02.2019;
- споживання Підприємством електричної енергії підтверджується попередженнями про припинення (обмеження) розподілу електричної енергії, які були направлені Товариством на адресу Підприємства та актами про не допуск від 31.01.2019 № 99, від 12.02.2019 № 99, складеними з питання припинення (обмеження) розподілу електричної енергії;
- листом від 15.02.2019 № ЗГиЧ-309 Підприємством було направлено на адресу Товариства один екземпляр оформленого договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії від 01.01.2019 № 99 (далі - Договір) з протоколом розбіжностей №1 у двох екземплярах, який,     відповідно до повідомлення про вручення, отриманий Товариством 18.02.2019.     Позовна заява Товариством була надіслана до суду поштою 11.03.2019, про що свідчить наявний в матеріалах справи конверт, та надійшла до суду 14.03.2019, отже, Товариством дотримано строки звернення до суду з відповідним позовом;
- Підприємство не було позбавлене права ознайомитись з редакцією договору, опублікованою на сайті http//www.zoe.com.ua, та роз`ясненнями щодо укладення та приєднання споживача до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії;
- величина дозволеної потужності не входить до складу істотних та обов`язкових умов, передбачених пунктом 2.1.11 Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ). Крім того, Підприємством підписано заяву-приєднання до Договору, тобто ним погоджено всі умови Договору в цілому.
Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Підприємство звернулось до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що:
- судами не враховано того, що відповідно до пункту 4 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 14.03.2018 № 312 ?Про затвердження ПРРЕЕ? у період з дати отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії до 01.12.2018 операторам систем розподілу необхідно укласти договори про надання послуг з розподілу електричної енергії, які укладаються зі споживачем, з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані на території діяльності операторів систем розподілу, проте тільки 04.02.2019 на адресу Підприємства надійшло 2 екземпляри Договору;
- судами не надано оцінки додаткам №№ 2, 3, 9, 10, зазначеним у протоколі розбіжностей  від 15.02.2019 № 1;
- Товариство не скористалось своїм правом, визначеним статтею 181 Господарського кодексу України (далі - ГК України), а саме не передало на розгляд суду переддоговірний спір у частині неврегульованих умов Договору;
- Підприємство не відмовлялось від укладення договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, опублікованого на сайті Товариства, на умовах Договору, про що свідчить заява-приєднання до вказаного договору, яка підписана Підприємством 15.02.2019, та протокол розбіжностей від 15.02.2019 № 1.
Товариство подало відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на законність і обґрунтованість оскаржуваних судових рішень, просить залишити їх без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.
Перевіривши правильність застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального і процесуального права, відповідно до встановлених ними обставин справи, заслухавши доповідь судді-доповідача та пояснення представників сторін, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.
Місцевим та апеляційним господарськими судами встановлено, що 01.05.1998 ДАЕК "Запоріжжяобленерго", правонаступником якого є Товариство (енергопостачальна організація), та Підприємством (споживач) укладено договір про користування електричною енергією № 99 (далі - Договір користування), за умовами якого електропостачальна організація зобов`язується відпускати електричну енергію за регульованими тарифами у відповідності до умов договору, а споживач - своєчасно здійснювати оплату спожитої електричної енергії та виконувати інші умови, передбачені даним договором.
Відповідно до розділу 10 Договору користування договір укладений на строк до 31.12.1998 та вступає в силу з моменту його підписання і вважається щорічно пролонгованим, якщо за місяць до закінчення цього строку не надійде заява однієї із сторін про відмову від договору або його перегляд.
Договір користування підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено печатками сторін. 
З 01.01.2019 Товариство розпочало здійснення господарської діяльності з розподілу електричної енергії на території Запорізької області на підставі ліцензії з розподілу електричної енергії, що видана згідно з постановою НКРЕКП від 13.11.2018 № 1415. 
На виконання постанови НКРЕКП від 13.11.2018 № 1415 та ПРРЕЕ Товариством на сайті http//www.zoe.com.ua розміщено "Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії" від 01.01.2019.
Товариство направило Підприємству заяву-приєднання та Договір на умовах договору про постачання електричної енергії від 01.05.1998 № 99.
15.02.2019 Товариством (оператор системи) та Підприємством (споживач) укладено заяву-приєднання до умов договору споживача про розподіл електричної енергії за технічними даними паспортів точок розподілу за об`єктом споживача за адресою: місто Запоріжжя, проспект Соборний, 3. ЕІС-коди точок розподілу наведені у таблиці. Також підписано Договір. 
У заяві-приєднання зазначено, що, погодившись з цією заявою-приєднанням (акцептувавши її), споживач засвідчує вільне волевиявлення щодо приєднання до умов договору в повному обсязі. З моменту акцептування цієї заяви-приєднання споживач та оператор системи розподілу набувають всіх прав та обов`язків за Договором і несуть відповідальність за їх невиконання/неналежне виконання згідно з умовами Договору та чинним законодавством України.
Зазначена заява-приєднання та Договір підписані повноважними представниками Товариства і Підприємства та засвідчені печаткою Підприємства з приміткою "З протоколом розбіжностей".
У протоколі розбіжностей Підприємство не погодилось з даними, відображеними в індивідуально-технічних додатках №№ 1, 2, 3, 9, 10 до Договору, в частині технічних даних, зокрема визначених Товариством величин дозволених (договірних) потужностей, оскільки у чинному на 31.12.2018 Договорі користування були відсутні такі умови та величини. Також Підприємство пропонувало величину дозволеної потужності включити у Договір після її визначення на підставі нормативно-технічних документів максимальної величини потужності, яка може бути одночасно використана на об`єкті споживача, і надання споживачем відповідних документів. У той же час самі умови Договору в редакції, розміщеній на сайті Товариства, Підприємством не заперечуються.
Причиною виникнення спору в даній справі стало питання наявності чи відсутності підстав для визнання договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії укладеним Товариством та Підприємством у редакції публічного договору приєднання, розміщеного на сайті http//www.zoe.com.ua.
Приймаючи оскаржувані рішення, суди виходили з того, що відповідно до частини сьомої статті 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України (далі - ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.
Статтею 181 ГК України визначений загальний порядок укладення господарських договорів. Особливості укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів передбачені статтею 184 ГК України.
Вимогами частини третьої статті 184 ГК України передбачено, що укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.
Згідно з частиною першою статті 187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.
Відповідно до частин другої, четвертої статті 275 ГК України відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.
Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначаються Законом України "Про ринок електричної енергії" та ПРРЕЕ.
Згідно з пунктом 2.1.2 глави 2.1 ПРРЕЕ оператор системи зобов`язаний укласти договори про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності відповідного оператора системи. Не допускається розподіл (передача) електричної енергії до точки розподілу електроустановки споживача за відсутності діючого договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з таким споживачем.
Пунктом 2 постанови НКРЕКП від 14.03.2018    № 312    ?Про затвердження ПРРЕЕ? передбачено, що укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог ПРРЕЕ здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.
Договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі)     електричної енергії є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови розподілу (передачі) електричної енергії споживачам як послуги оператора системи. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом приєднання споживача до умов цього договору згідно з заявою-приєднання, що є додатком 1 до цього договору.
Умови Договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та ПРРЕЕ, та є однаковими для всіх споживачів.
Відповідно до пункту 4 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 договір вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, яка повертається споживачем на адресу оператора систем розподілу (далі - ОСР), та/або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається (надається) одночасно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, та/або з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії.
Згідно з пунктом 2.1.6 ПРРЕЕ у разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії споживач не має права використовувати електричну енергію із системи розподілу та має подати оператору системи розподілу письмову заяву про припинення розподілу електричної енергії на його об`єкт.
Судами встановлено, що умови Договору користування не містили такої умови, як величина дозволеної потужності. У той же час постановою НКРЕКП від 14.03.2018               № 312 ?Про затвердження ПРРЕЕ? передбачено укладання договорів споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії. 
Величина дозволеної потужності не входить до складу істотних та обов`язкових умов, передбачених пунктом 2.1.11 ПРРЕЕ. У наведеному пункті серед переліку істотних умов значиться узгоджений паспорт точки розподілу, саме в якому, за визначенням ПРРЕЕ, зазначаються технічні параметри точки підключення споживача, серед яких, зокрема, потужність, дозволена до використання, приєднана потужність тощо, оскільки пунктом 1.1.2 ПРРЕЕ передбачено, що паспорт точки розподілу (передачі) - це акт (документ), складений оператором системи, у якому зазначаються технічні параметри точки підключення споживача - потужність, дозволена до використання, приєднана потужність, межі балансової належності, однолінійна схема, формула донарахування втрат електричної енергії відповідно до Кодексу комерційного обліку, тип засобу/системи комерційного обліку, ЕІС-коди та інша технічна інформація, необхідна для електрозабезпечення об`єкта споживача за точками розподілу (передачі) електричної енергії.
Крім того, підписання заяви-приєднання до Договору, самого Договору та протоколу розбіжностей свідчить про те, що дії Підприємства були спрямовані на оформлення договірних відносин.
Судами встановлено, що Товариством визначено величину потужності на підставі робочого проєкту приєднання до електричних мереж Товариства електроустаткування Підприємства від 2016 року (пр. Соборний, 3 у м. Запоріжжя). Шифр робочого проєкту - 0097-3-16. Замовник - Підприємство. Пунктом 1.1.1 названого проєкту визначено, що робочий проєкт виконано на підставі вихідних даних, наданих замовником (споживачем). Робочий проєкт передбачає виконання документації для здійснення нестандартного приєднання на пристроях електропостачання електроустановок власного навантаження і навантаження субспоживачів ДП "Радіоприлад" за адресою: пр. Соборний, 3 у м. Запоріжжя. Визначено власну потужність - 860,0 кВт, потужність субспожівачів     - 3100,7 кВт, транзитну потужність, зокрема, ДП "Приднепровська залізниця" - 828,0 кВт. Робочий проєкт направлено Підприємством на адресу Товариства 26.05.2016 супроводжувальним листом № 3ГиЧ-1323 (отримано електропередавальною організацією 01.06.2016).
07.12.2016 Товариство направило на адресу Підприємства лист № 007-52/18649 щодо узгодження надісланого робочого проєкту № 0097-3-16.
Додатком 1.1 до договору про приєднання до електричних мереж від 17.06.2016                  № 1610-1598 визначено Технічні умови приєднання, які не є стандартними, до електричних мереж Товариства через мережі Підприємства електроустановок автоцентру ТОВ "Автоцентр Антарес". Пунктом 3 зазначеного додатку встановлено, що величина максимального розрахункового навантаження ТОВ "Автоцентр Антарес" з урахуванням існуючої дозволеної потужності - 70 кВт, у тому числі ЕНУ - 20 кВт для електроопалення, за рахунок договірної потужності ЗДП "Радіоприлад" [згідно з договором про постачання електричної енергії від 01.05.1998 №99 власна дозволена потужність ЗДП "Радіоприлад" від ПЛ 35 кВ Л-368 та Л-369, РУ 35 кВ ПС 150/35/10 кВ "К-2" - 930 кВт (резерв потужності за площадкою вимірювання - 5070 кВт)]. Тобто після виділення ТОВ "Автоцентр Антарес" дозволеної потужності - 70 кВт за рахунок договірної потужності ЗДП "Радіоприлад" у останнього залишилось 860 кВт. Наведені технічні умови підписані представниками ВАТ "Запоріжжяобленерго", ТОВ "Автоцентр Антарес" та ЗДП "Радіоприлад".
Оцінюючі наявні матеріали справи та доводи сторін у сукупності, суди дійшли висновку, що Товариством на виконання вимог та в порядку ПРРЕЕ правомірно визначено величини дозволеної потужності за наявними та достатніми документами, які були йому надані самим Підприємством. 
Відповідно до пункту 2.1.6 ПРРЕЕ фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи розподілу та/або документально підтверджене споживання електричної енергії. У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії споживач не має права використовувати електричну енергію із системи розподілу та має подати оператору системи розподілу письмову заяву про припинення розподілу електричної енергії на його об`єкт.
Згідно з пунктом 7.10 ПРРЕЕ припинення електроживлення електроустановок споживача здійснюється оператором системи у порядку, визначеному Кодексом системи передачі та Кодексом системи розподілу
Підприємство продовжує споживати електроенергію, припинення розподілу електричної енергії не відбувалось. У матеріалах справи наявні акти про недопуск від 31.01.2019 та 12.02.2019, в яких зафіксовано відмову споживача припинити (обмежити) власне електроспоживання, недопуск представників Товариства до електроустановок споживача для виконання своїх службових обов`язків. Дані акти підписані з боку Підприємства заступником головного інженера Чепрасова Є.Г. Наведене підтверджує споживання Підприємством електроенергії, електрообладнання не відключене, доказів відсутності споживання електроенергії судам не надано.
Враховуючи викладене, суди дійшли висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Також судами зазначено, що у подальшому сторони мають право в порядку та на умовах, передбачених статтею 649 ЦК України, врегулювати усі істотні умови даного виду договору шляхом переговорів та укладення додаткових угод, а за відсутності згоди - у судовому порядку.
Обставини, викладені у касаційній скарзі, не приймаються Касаційним господарським судом, оскільки спростовуються викладеними у даній постанові доводами судів попередніх інстанцій.
Згідно з  пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України ?Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ? від 15.01.2020 № 460-IX касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
Відповідно до статті 300 ГПК України (у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.
З огляду на викладене Касаційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, оскільки судами було прийнято рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що надає підстави залишити їх без змін.
У зв`язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше прийняті у даній справі судові рішення, а також враховуючи, що учасники справи не подавали заяв про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.
Керуючись статтями 129, 308, 309, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу Запорізького державного підприємства "Радіоприлад" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 16.07.2019 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 26.12.2019 у справі           № 908/637/19 - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                              І. Булгакова
Суддя                                                                                                             Б. Львов
Суддя                                                                                                             В. Селіваненко