ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

04 червня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/11835/19	
(суддя Лозицька І.О., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чередниченка В.Є. (доповідач),
                               суддів:  Іванова С.М., Панченко О.М.,     
за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року у справі №160/11835/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - 

                                                               ВСТАНОВИВ: 

ОСОБА_1 26.11.2019 року звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, згідно з яким, з урахуванням уточнень просить: 
- визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 4185 від 04 листопада 2019 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Покровського ВП Криворізького ВП ГУ НП в Дніпропетровській області» в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 362 о/с від 11.11.2019 року, в частині звільнення майора поліції ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Покровського відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУ НП у Дніпропетровській області, за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з поліції, прийнятого на підставі наказу № 4185 від 04.11.2019 року Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області;
- поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Покровського відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області;
- стягнути з Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 37267,00 грн, починаючи з дати звільнення по дату прийняття судом відповідного рішення.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що до нього було протиправно застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки із суті витягів з наказів відповідача № 4185 від 04 листопада 2019 року та № 362 о/с від 11.11.2019 року його було звільнено за відсутності вироку або постанови суду у справі про вчинення ним корупційного правопорушення, які б набрали законної сили. 
Слідством не доведено, що неправомірна вигода вимагалась для впливу на слідчу, за відсутністю чого кваліфікація за ст. 369-2 КК України не є правомірною. Позивач зазначає, що ним не порушувалась службова дисципліна, посадові обов`язки виконувались належним чином, у відповідача були відсутні підстави для звільнення його з посади, оскільки дисциплінарне стягнення було застосоване за відсутності обставин, встановлених відповідно до чинного законодавства.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року позов задоволено частково.
Суд визнав протиправним та скасував пункт 2 наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 4185 від 04 листопада 2019 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Покровського ВП Криворізького ВП ГУ НП у Дніпропетровської області» в частині накладання на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Визнав протиправним та скасував наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 362 о/с від 11.11.2019 року, в частині звільнення позивача, за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з поліції, прийнятого на підставі наказу № 4185 від 04.11.2019 року Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.
Поновив позивача на службі в поліції на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Покровського відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області.
Стягнув з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 34784,12 гривень (тридцять чотири тисячі сімсот вісімдесят чотири гривні 12 копійок), починаючи з 12.11.2019 року по 17.02.2020 року, включно.
Допустив до негайного виконання рішення суду в частині поновлення позивача на службі в поліції на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Покровського відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та стягнення з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 10648,20 гривень (десять тисяч шістсот сорок вісім гривень 20 копійок).
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.
Рішення суду мотивовано тим, що положеннями  Дисциплінарного статуту та Порядку не визначено такої підстави для призначення службового розслідування як інформація про надзвичайну подію, відповідачем не взято до уваги попередня позитивна характеристика та робота позивача, позивач виконував роботу на прохання ОСОБА_2 , відповідач не розглянув можливість застосування до позивача інших видів дисціплінарного стягнення та не врахував пом`якшуючих обставин, відносно позивача відсутній вирок суду, в основу підстав звільнення позивача не можуть бути покладені раніше зняті дисциплінарні стягнення.     
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив його до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, неповного з`ясування обставин справи. Просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити повністю.
В апеляційній скарзі зазначає про те, що: в ході службового розслідування дисциплінарна комісія ГУНП не вирішувала питання щодо обґрунтованості обвинувачення позивача, а лише перевіряла дотримання позивачем вимог, що пред`являються до поліцейських та наявності в його діях дисциплінарного проступку; відсутні підстави для наведення уповноваженою особою відповідача неможливості застосування до позивача інших видів дисциплінарних стягнень та наявністю у нього дискреційних повноважень щодо визначення виду стягнення; відповідачем враховано наявності у позивача заохочень про, що свідчить долучена до матеріалів службового розслідування копії послужного списку останнього.
Звертає увагу на те, що службове розслідування призначається за наявності даних про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення, що відбулось в цьому випадку. 
Висновки суду першої інстанції суперечать висновкам Верховного суду в аналогічних справах.
Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, позивач просить у задоволені апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Зазначає про відсутність законної підстави для призначення службового розслідування. Про особливе ставлення відповідача до ОСОБА_3 , якому надали можливість звільнитися зі служби за власним бажанням та порушення строків проведення службового розслідування на один день.      
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення позивача та його представника які заперечували щодо її задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу від 11.11.2019 року № 362 о/с «По особовому складу», майора поліції ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Покровського відділення поліції Криворізького відділу поліції, з 11.11.2019 року було звільнено за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України). Також, за відомостями зі вказаного наказу, позивачу визначено, що за листопад 2019 року йому встановлене преміювання у розмірі 0 %, невикористана частина щорічної основної оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у 2019 році складає 13 діб; підставою для звільнення позивача слугував наказ ГУ НП від 04.11.2019 року № 4185.
Підставою для винесення вказаного наказу від 04.11.2019 року № 4185 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Покровського ВП Криворізького ВП ГУ НП» стали результати проведеного службового розслідування, під час проведення якого були встановлені порушення позивачем вимог законодавства України.
Зазначені порушення, відповідно до наказу від 04.11.2019 року № 4185, стали підставою для застосування до старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Покровського відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУ НП майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції. Про це зазначено і у п. 4 висновку від 29.10.2019 року «За результатами службового розслідування за фактом надзвичайної події за участю оперуповноваженого СКП Покровського ВП Криворізького ВП ГУ НП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 та старшого оперуповноваженого СКП Покровського ВП Криворізького ВП ГУ НП майора поліції ОСОБА_1 ».
Правомірність та обґрунтованість вказаних рішень відповідача та зобов`язання відповідача поновити позивача на службі з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу є предметом спору переданого на вирішення суду. 
Вирішуючи спірні відносини між сторонами та задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що спірні рішення відповідачем прийнято протиправно.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Судом апеляційної інстанції встановлено наступне.
Згідно з послужним списком позивача, наявнім в матеріалах справи, позивач проходив службу в органах внутрішніх справ з 07.02.2000 року по 06.11.2015 року та з 07.11.2015 року прийнятий на службу в поліцію (т.2 а.с. 30 - 34). 
Як вбачається з тексту наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №4185 від 04.11.2019 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності…», позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни, а саме вимог: 
- пунктів 1, 6, 8 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України;
- пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію»;
- Присяги працівника поліції;
- абзаців 1, 2, 5 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України № 1179 від 09.11.2016 року;
- абзаців 2, 3 пункту 8 розділу І, пункту 3 розділу VI Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявлені та розслідуванні, затвердженої наказом МВС України від 07.07.2017 року № 575;
- частини 2, 4 статті 7 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність»;
- частини 2 статті 41 Кримінального процесуального кодексу України (КПК України);
- посадових інструкцій, нехтування обмеженнями та заборонами, визначеними законодавством для поліцейських, що виразилося у безпідставному (без відповідного доручення слідчого на проведення слідчих (розшукових дій), з власної ініціативи, відпрацюванні на причетність до скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , здійсненні 19.08.2019 року, фактично їх затримання та доставлення до адміністративної будівлі Покровського ВП Криворізького ВП ГУ НП, подальшому утриманні без законних підстав у службовому кабінеті № 234, не доповіді безпосередньому керівництву у встановленому порядку, а також нескладані та не реєстрації у канцелярії органу рапорту з отриманою інформацією про осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, а також про події і факти, які можуть сприяти їх розкриттю та досудовому розслідуванню, ненаправлені зібраних матеріалів, в яких були зафіксовані фактичні дані про протиправні діяння ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, внаслідок чого у кримінальному провадженні № 12019040730001793 від 12.08.2019 року жодних підозрюваних чи осіб, які причетні до його скоєння не встановлено, здійсненні дій, спрямованих на отримання від ОСОБА_4 неправомірної вигоди, тобто вчинення дій проти інтересів служби, які не сумісні з вимогами, що пред`являються до професійних та моральних якостей поліцейського та суперечать покладеним на нього обов`язкам, підривають довіру, як до носія влади, і завдають шкоду авторитету органу Національної поліції України (т. 2 а.с. 104 - 106) .
Зазначені порушення, стали підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції. 
Наявність зазначених обставин знайшло своє відображення і у п. 4 висновку від 29.10.2019 року «За результатами службового розслідування за фактом надзвичайної події за участю оперуповноваженого СКП Покровського ВП Криворізького ВП ГУ НП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 та старшого оперуповноваженого СКП Покровського ВП Криворізького ВП ГУ НП майора поліції ОСОБА_1 ». (т. 1 а.с. 94 – 128, т. 2 а.с. 86 -103).
На підставі зазначеного наказу, та відповідно до наказу № 362 о/с «По особовому складу» від 11.11.2019 року, майора поліції ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Покровського відділення поліції Криворізького відділу поліції, з 11.11.2019 року було звільнено за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) (т.1 а.с.214). 
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про національну поліцію».
Відповідно до п. 1, 2, 6 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний:
- неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
- професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;
- інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Згідно зі ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі Дисциплінарний статут). 
Згідно із преамбулою вказаного Закону цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Згідно з ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: 
1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;
2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 
3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 
4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 
5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 
6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;
7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 
8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 
9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 
10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 
11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 
12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;
13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 
14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 11, ст. 12, ч. 1 ст. 13 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
При цьому, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
З метою виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного правопорушення або невиконанню вимог Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції за рішенням начальника органу, який має право приймати або звільняти із служби особу, яка вчинила таке правопорушення, проводиться службове розслідування.
Службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником (ч. 1 ст. 16 Дисциплінарного статуту).
Частинами 1-3 статті 18 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", «Про державну таємницю» та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.
Частинами 7, 8 ст. 19 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Згідно з ч. 3, ч. 2 ст. 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
Згідно з підпункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Крім тог, слід зазначити, що відповідно до абзаців 1, 2 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016  № 1179 ( далі – Правила) під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.
Дотримання вищезазначених вимог Закону, Дисциплінарного статуту та Правил етичної поведінки поліцейських є обов`язком кожного поліцейського незалежно від того перебуває він під час виконання службових обов`язків чи у позаслужбовий час, що пов`язане з особливостями проходження служби в Національній поліції.
У відповідності до частини 1 статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Позивач прийняв присягу працівника поліції та добровільно взяв на себе підвищені вимоги, які пред`являються до працівників поліції при проходженні служби і які він повинен дотримуватися.
Законодавець чітко визначив, що підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень, перелік яких визначено у статті 13 Дисциплінарного статуту, є вчинення таким поліцейським дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії чи бездіяльності поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Службова дисципліна в органах поліції досягається дотриманням поліцейськими Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників, а також неупередженим, гідним та сумлінним виконанням поліцейськими своїх обов`язків та утриманням від вчинення дій, що підривають авторитет поліції.
У ході судового розгляду справи встановлено, що оскаржувані накази Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області в частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби та звільнення прийняті за наслідками проведеного службового розслідування, оформленого висновком та затвердженого начальником ГУНП в Дніпропетровській області 29.10.2019 року.
Згідно з вказаним висновком, під час службового розслідування встановлені обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку. 
Як вбачається з висновку службового розслідування від 29.10.2019 року позивачем було допущено порушення службової дисципліни та присяги поліцейського, що виразилось у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійних та моральних якостей поліцейських та суперечать покладеним на нього обов`язкам, підривають довіру, як до носія влади і завдають шкоду авторитету органу Національної поліції України (т. 1 а.с. 94 – 128, т. 2 а.с. 86 об.ст. – 103).
Так, згідно з  висновком зазначеного службового розслідування 29.10.2019 року установлено, що 23.08.2019 року до Дніпропетровського ДВБ НП України звернувся громадянин ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з письмовою заявою щодо вимагання позивачем та лейтенантом поліції ОСОБА_2 і їх наміру отримати неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в національній валюті України у загальній суми 15000 грн. 
29.08.2019 року під час проведення працівниками Військової прокуратури Криворізького гарнізону Південного регіону України, територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві, спільно з   Дніпропетровським управління ДВБН України та УСБУ в Дніпропетровській області негласних слідчих (розшукових) дій у рамках кримінального провадження №42019040630000072 від 23.08.2019 року відкритого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, було задокументовано протиправну діяльність поліцейських СКП Покровського ВП Криворізького ВП ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 та майора поліції ОСОБА_1 які вимагали у громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_5 неправомірну вигоду в національній грошовій одиниці України у загальній суми 15000 грн, та того ж дня отримали її частину у сумі 5000 грн, за невжиття заходів по їх затриманню з метою обрання запобіжного заходу, а також не притягнення останніх до кримінальної відповідальності у рамках кримінального провадження №12019040730001793 від 12.08.2019 року, відкритого СВ Покровського ВП Криворізького ВП ГУНП, за ч.3 ст.185 КК України.
29.08.2019 року приблизно об 11.00, під час проведення працівниками Військової прокуратури Криворізького гарнізону Південного регіону України, територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві, спільно з   Дніпропетровським управління ДВБН України та УСБУ в Дніпропетровській області негласних слідчих (розшукових) дій у рамках кримінального провадження №42019040630000072 від 23.08.2019 року, між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та майором поліції ОСОБА_1 , старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 , а також прибулим з ними оперуповноваженим сектору кримінальної поліції ОСОБА_3 неподалік від адміністративної будівлі Покровського ВП Криворізького ВП ГУНП, відбулась зустріч.
Під час вказаної зустрічі ОСОБА_4  діючи підконтрольно, виконуючи вказівку одного із поліцейських, поклав частину обумовлених грошових коштів у сумі 5000 грн., які ст. лейтенант поліції ОСОБА_2 та майор поліції ОСОБА_1 вимагали раніше, у пачку з під цигарок «Davidoff» та залишив під деревом.       
Крім того, службовим розслідуванням встановлено, що позивачем допущено порушення посадових інструкцій, нехтування обмеженнями та заборонами, визначеними законодавством для поліцейських, що виразилося у безпідставному (без відповідного доручення слідчого на проведення слідчих (розшукових дій), з власної ініціативи, відпрацюванні на причетність до скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , здійсненні 19.08.2019 року, фактично їх затримання та доставлення до адміністративної будівлі Покровського ВП Криворізького ВП ГУ НП, подальшому утриманні без законних підстав у службовому кабінеті № 234, не доповіді безпосередньому керівництву у встановленому порядку, а також нескладані та не реєстрації у канцелярії органу рапорту з отриманою інформацією про осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, а також про події і факти, які можуть сприяти їх розкриттю та досудовому розслідуванню, ненаправлені зібраних матеріалів, в яких були зафіксовані фактичні дані про протиправні діяння ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, внаслідок чого у кримінальному провадженні № 12019040730001793 від 12.08.2019 року жодних підозрюваних чи осіб, які причетні до його скоєння не встановлено, здійсненні дій, спрямованих на отримання від ОСОБА_4 неправомірної вигоди, тобто вчинення дій проти інтересів служби, які не сумісні з вимогами, що пред`являються до професійних та моральних якостей поліцейського та суперечать покладеним на нього обов`язкам, підривають довіру, як до носія влади, і завдають шкоду авторитету органу Національної поліції України (т. 1 а.с. 94 – 128, т.2 а.с.86 об.ст. -103).
Термін службового розслідування продовжувався до 29 жовтня 2019 року.
Згідно з поясненнями позивача наданими в ході проведення службового розслідування (т.2 а.с. 15-17) ОСОБА_1 підтвердив зазначений факт його спільно с ОСОБА_2 зустрічі з ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , спільного прибуття до Покровського ВП Криворізького ВП ГУНП, письмового опитування цих осіб в службовому кабінеті, надання ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , номерів своїх мобільних телефонів, фактів подальших зустрічів з цими особами в службовому приміщенні та за його межами.  
При цьому, позивачем не надано жодних доказів які б спростовували обставини порушення ним посадових інструкцій, нехтування обмеженнями та заборонами, визначеними законодавством для поліцейських, що виразилося у безпідставному, з власної ініціативи, відпрацюванні на причетність до скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , здійсненні 19.08.2019 року, фактично їх затримання та доставлення до адміністративної будівлі Покровського ВП Криворізького ВП ГУ НП, подальшому утриманні без законних підстав у службовому кабінеті №234, не доповіді безпосередньому керівництву у встановленому порядку, а також нескладані та не реєстрації у канцелярії органу рапорту з отриманою інформацією про осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, а також про події і факти, які можуть сприяти їх розкриттю та досудовому розслідуванню, ненаправлені зібраних матеріалів, в яких були зафіксовані фактичні дані про протиправні діяння ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування.
Відтак, ураховуючи тяжкість проступку, наслідки проступку, які, як правильно зазначив відповідач, фактично підривають довіру та авторитет до органів Національної поліції, Суд вважає правомірним притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Щодо доводів позивача про порушення строків проведення службового розслідування викладених в відзиві на апеляційну скаргу слід зазначити, що суд першої інстанції правильно встановив, що відповідачем дотримано строк проведення службового розслідування, який з урахуванням подовження не перевищив максимально передбачений для цього законодавством строк 60 календарних днів. 
Крім того, слід звернути увагу на те, що рішення суду першої інстанції мотивовано також і тим, що відповідачем безпідставно розпочато службове розслідування щодо позивача тому, що положеннями Дисциплінарного статуту та Порядку не визначено такої підстави для призначення службового розслідування як інформація про надзвичайну подію, проте, відповідно до положень ч. 4 ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та п. 1,2 розділу ІІ службове розслідування призначається, зокрема за наявності даних про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення.  Враховуючи те, що станом на 29.10.2019 року вже було відкрито кримінальне провадження №42019040630000072 від 23.08.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, за заявами громадян ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , що на думку суду можно вважати надзвичайною подією, це свідчить про правомірність  призначення службового розслідування.
При цьому суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем не взято до уваги: попередня позитивна характеристика та робота позивача, наявність пом`якшуючих обставин, виконання позивачем роботи на прохання ОСОБА_2 , не розгляд відповідачем можливості застосування до позивача інших видів дисціплінарного стягнення, оскільки згідно з висновками службового розслідування перелічені обставини відповідачем було встановлено та відображено в висновку службового розслідування, а тобто враховано. Крім того, хоча застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції і є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням конкретних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Також суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про те, що відповідачем в основу підстав звільнення позивача були покладено інформацію про раніше зняті дисциплінарні стягнення, враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності таких обставин.  
Крім того, висновок суду першої інстанції стосовно того, що підставою для звільнення зі служби в поліції є вчинення позивачем злочину, що, в свою чергу, є протиправним, оскільки на час звільнення позивача був відсутній вирок суду, який набрав законної сили, є безпідставним, оскільки, враховуючи обставини зазначені у висновках за результатами службового розслідування, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами відповідача про те, що саме за скоєння дисциплінарного проступку, а не злочину до позивача було застосовано стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. 
При цьому ураховуючи правове визначення таких понять як «службова дисципліна», «дисциплінарний проступок», «злочин», суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що рішення по кримінальному провадженню має значення для надання оцінки правомірності звільнення позивача зі служби в поліції, позаяк рішення по кримінальному провадженню не може свідчити про наявність чи відсутність вини особи у скоєні дисциплінарного проступку або самого факту скоєння такого проступку, оскільки в указаному випадку надається правова кваліфікація діям (бездіяльності) особи на підставі КК України.
Таким чином, оскільки матеріалами службового розслідування доведено факт порушення позивачем службової дисципліни, тому при прийнятті оскаржуваних наказів відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та в спосіб, установлений законом. 
Отже, під час проведення службового розслідування ГУНП в Дніпропетровській області достовірно встановлено факт підтвердження відомостей, які стали підставою для його призначення. Факт вчинення встановлених розслідуванням дій позивача підриває авторитет і довіру до поліції як органу державної виконавчої влади, який покликаний захищати життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися в контексті правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06 жовтня 1982 року у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви №       9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07 жовтня 1987 року у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85). Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11       лютого 2003 року у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97). 
Зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.
Суд зазначає, що в силу статей 1, 2 Дисциплінарного статуту підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів, а також Присяги поліцейського.
Сукупність установлених у цій справі обставин та їх правове регулювання вказують на те, що накази ГУНП в Дніпропетровській області № 4185 від 04 листопада 2019 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Покровського ВП Криворізького ВП ГУ НП в Дніпропетровській області» в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції та № 362 о/с від 11.11.2019 року, в частині звільнення майора поліції ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Покровського відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУ НП у Дніпропетровській області, за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення, - прийняті у спосіб, на підставі та в межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України, та відповідають критеріям, визначеним у статті 2 КАС України.
Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Зазначений обов`язок відповідач виконав. 
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати у зв`язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідності висновків суду обставинам справи та прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити повністю.
Керуючись: статтями 241-245, 250, пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд,-

                                                              ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області – задовольнити. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року у справі №160/11835/19 – скасувати та прийняти нову постанову якою у задоволені позову відмовити повністю. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 04 червня 2019 року.
                    Повне судове рішення складено 09 червня 2019 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко