ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2020 року                                        м.Дніпро                    Справа №  904/5075/19
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Вечірка І.О. (доповідач),
суддів Коваль Л.А., Кузнецова В.О.,
розглянувши у приміщенні Центрального апеляційного господарського суду, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу Комунального підприємства «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.12.2019 (суддя Ярошенко В.І.; повне рішення складено 24.12.2019) у справі №904/5075/19
за позовом Комунального підприємства «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради, м. Дніпро
до Фізичної особи-підприємця Омельченка Костянтина Петровича, м. Підгородне, Дніпропетровської області
про стягнення 17800,00 грн, -
ВСТАНОВИВ:
1.          Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

Комунальне підприємство «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Омельченка Костянтина Петровича про стягнення збитків у розмірі 17800 грн.
Позов мотивований невиконанням відповідачем умов договору № 7 від 18.08.2014 щодо надання послуг автотранспорту та механізмів, чим він завдав позивачу збитків у розмірі 17800,00 грн.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 24.12.2019 у справі     № 904/5075/19 у задоволенні позову відмовлено.
Рішення місцевого господарського суду мотивоване відсутністю повного складу цивільного правопорушення, наявність чого є необхідною умовою для застосування такої міри відповідальності як збитки, стягнення яких є предметом спору у даній справі.
Місцевий господарський суд зазначив, що платіж у розмірі 17800,00 грн, про стягнення якого пред`явлений позов, не є збитками, оскільки здійснений позивачем на виконання умов договору № 7 від 18.08.2014.
З огляду на відсутність в матеріалах справи доказів звернення позивача до відповідача з вимогою про виконання робіт за договором, враховуючи обставини неврегульованості умовами договору № 7 від 18.08.2014 строків виконання таких робіт та положення частини другої статті 530 Цивільного кодексу України, місцевий господарський суд дійшов висновку, що у відповідача не настав строк виконання робіт на суму здійсненої позивачем передоплати у розмірі 17800,00 грн.
Визнавши вимоги про стягнення збитків у даній справі необґрунтованими, місцевий господарський суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про застосування позовної давності.

2.          Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.
Комунальне підприємство «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.12.2019 у справі № 904/5075/19 та ухвалити нове, яким позов задовольнити.
Апеляційна скарга, з урахуванням відповіді на відзив, мотивована неповним з`ясуванням місцевим господарським судом обставин справи, внаслідок чого ухвалене необґрунтоване рішення.
Скаржник зазначає, що відповідач не надав послуг за договором підряду № 7 від 18.08.2014 у розумні строки, у зв`язку з чим 07.05.2019 позивач звернувся до відповідача із претензією № 711 від 06.05.2019 з вимогою повернути передоплату у сумі 17800,00 грн, однак останній відповіді на претензію не надав. В якості доказу отримання зазначеної претензії відповідачем, скаржник посилається на поштове повідомлення № 5200101101816.
Скаржник заперечує висновки місцевого господарського суду щодо відсутності у діях відповідача повного складу цивільного правопорушення, що завдало скаржнику збитків на суму здійсненої передоплати у розмірі 17800,00 грн.
Скаржник вважає, що відповідачем не наведено жодного факту, який би пояснював невиконання ним зобов`язань за вказаним договором, що свідчить про його винні дії, які завдали позивачу збитків.

3.          Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
У відзиві на апеляційну скаргу Фізична особа-підприємець Омельченко Костянтин Петрович заперечив проти її доводів, просив залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Відповідач зазначає, що заявлена до стягнення сума 17800,00 грн не є збитками, а за своєю правовою природою відноситься до виконання стороною зобов`язання, тому місцевий господарський суд правомірно відмовив у її стягненні, оскільки вимога про стягнення збитків не є належним способом захисту права відносно фактичних обставин даної справи.
Відповідач звертає увагу, що позивач не звертався до нього з вимогою про необхідність виконати роботи за договором підряду.
Відповідач також вважає, що позивач звернувся з позовом до суду з пропуском строку позовної давності, оскільки строк дії договору № 711 від 06.05.2019 припинився 01.01.2015, тому саме з цієї дати починає свій перебіг строк позовної давності.

4.          Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.01.2020 колегією суддів у складі головуючого судді Вечірка І.О. (доповідач), суддів Коваль Л.А., Кузнецова В.О. поновлено строк на апеляційне оскарження і відкрито провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.12.2019 у справі №904/5075/19.
Розгляд апеляційної скарги вирішено провести в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

5.          Встановлені судом першої та апеляційної інстанції обставини справи.
Комунальне підприємство «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпропетровської міської ради (замовник) уклало 18.08.2014 з Фізичною особою-підприємцем Омельченком Костянтином Петровичем (виконавець) договір надання послуг автотранспорту та механізмів № 7 (далі - Договір).
Згідно із пунктом 1.1 договору на умовах та у порядку, визначених договором, виконавець надає замовнику послуги автотранспорту і механізмів (навантажувач JCB).
Відповідно до підпункту 1.1.1 Договору автотранспорт та механізми надаються замовнику з водієм, цілодобово для доставки на об`єкти замовника за попередньою письмовою заявкою, в якій визначається орієнтовний час роботи автотранспорту і механізмів.
За пунктом 2.1 Договору виконавець зобов`язаний, зокрема:
- надати замовнику автотранспорт та механізми у технічно справному стані, а також доставити їх своїми силами і засобами та за свій рахунок до місця надання послуг замовнику і забрати їх з місця виконання робіт;
- надавати замовнику належним чином оформлені акти надання послуг (виконання робіт) у відповідності з діючою на момент надання послуг калькуляцією вартості роботи автотранспорту та механізмів (навантажувач JCB), яка становить 182 грн. 90 коп. за 1 маш-годину без урахування ПДВ.
Згідно із підпунктом 2.2.1 пункту 2.2 Договору замовник зобов`язаний своєчасно проводити оплату за фактично надані послуги, на підставі рахунків виконавця та акту наданих послуг (виконаних робіт). Уповноважена особа замовника у разі отримання від виконавця акту виконаних робіт зобов`язана у строк до 10 робочих днів підписати цей акт чи направити виконавцю мотивовану відмову у випадку, якщо зазначені в акті послуги не відповідають фактично наданим, згідно з умовами договору.
Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2014, а в частині грошових розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань згідно умов договору (пункт 5.1 Договору).
Пунктом 6.8 Договору передбачено, що у випадку неможливості виконання в строк своїх зобов`язань за договором, до нього з будь-яких причин, сторона, яка не зможе виконати в строк своє зобов`язання, повинна негайно повідомити про загрозу порушення строків іншу сторону, з метою мінімізації збитків іншої сторони.
Калькуляцією вартості 1 маш/год експлуатації навантажувача JCB станом на 01.08.2014 визначено, що вартість витрат складає 219 грн. 48 коп., у т.ч. ПДВ - 36 грн.         58 коп.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2019 у справі     № 904/2432/19  встановлено, що 21.08.2014 позивач на підставі виставленого відповідачем рахунку-фактури № 3 від 21.08.2014 здійснив передоплату у розмірі 17800,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 331 від 21.08.2014.
Позивач стверджує, що відповідач не надав йому послуги, передбачені договором, у зв`язку з чим він 07.05.2019 надіслав відповідачу претензію за № 711 від 06.05.2019 з вимогою повернути передоплату у розмірі 17 800 грн, однак останній відповіді на претензію не надав, вимогу не виконав.
Відмовляючи в позові у справі № 904/2432/15, господарський суд зазначив, що позивач не надав суду доказів на підтвердження отримання відповідачем претензії за № 711 від 06.05.2019, у зв`язку з чим, відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, строк для повернення сплачених позивачем грошових коштів у розмірі 17800 грн, на момент розгляду судом справи, є таким, що не настав.
Звертаючись із даним позовом до суду, позивачем до позовної заяви додано лист від 06.05.2019 № 711, в якому він просив відповідача повернути грошові кошти у розмірі     17800 грн та докази його отримання відповідачем (а.с. 18-19).
У якості доказу отримання відповідачем вказаного листа позивачем до позову додано поштове повідомлення № 5200101101816 про отримання ФОП Омельченко К.П. цінного листа 16.05.2019 (арк. с. 19).
На момент звернення позивача із даним позовом до суду, відповідач грошові кошти у розмірі 17800 грн позивачу не повернув, у зв`язку із чим позивач посилаючись на викладені обставини, просить суд стягнути з відповідача збитки у розмірі 17800,00 грн.

6.          Оцінка доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Апеляційний господарський суд встановив, що предметом позову у даній справі є вимога позивача про стягнення грошових коштів, сплачених в якості попередньої оплати за послуги, які відповідач в порушення умов Договору замовнику не надав.
Підставою позову є завдання неправомірними діями відповідача збитків позивачу на суму 17800,00 грн.
Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За приписами частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 906 Цивільного кодексу України).
Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Звертаючись з позовом до суду, позивач посилається на приписи статті 224 Господарського кодексу України, згідно якої учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.
Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
Згідно приписів статті 226 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов`язаний відшкодувати на вимогу суб`єкта завдані збитки у добровільному порядку в повному обсязі.
Поняття збитків розкривається у статті 22 Цивільного кодексу України, згідно із якою особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Статтею 623 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.
У відповідності до статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Позивач має довести заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками.
При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов`язань для підприємства. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.
Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність усіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка; збитки; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданими збитками; вина.
Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.
Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.
Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.
На позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.
Збитки мають реальний характер та у разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені та нею понесені збитки, повинна довести як розмір збитків, так і факт їх понесення.
При цьому збитки не є санкцією заздалегідь визначеного розміру. Тягар доведення наявності і обґрунтування розміру упущеної вигоди покладається на позивача, який повинен довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Тобто упущена вигода розглядається як гарантований, безумовний і реальний доход.
Апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду, що заявлена до стягнення сума 17800,00 грн, не є збитками позивача, тому що сплачена ним в якості передоплати за умовами Договору. Таким чином, застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків до даних правовідносин є неможливим.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 зазначила, що правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. При цьому незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови у позові. Суд з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.
Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/16.
З урахуванням викладеного, суду необхідно надати оцінку правовідносинам сторін, які ґрунтуються на умовах укладеного ними договору надання послуг № 7 від 18.08.2014.
При цьому слід звернути увагу, що господарським судом у справі № 904/2432/19 розглядались вимоги позивача до відповідача про стягнення заборгованості в розмірі 17800,00 грн за договором надання послуг автотранспорту та механізмів від 18.08.2014 № 7. Розглядаючи вказану справу суд встановив, що позивач 21.08.2014 на підставі виставленого відповідачем рахунку-фактури № 3 від 21.08.2014 здійснив передоплату у розмірі 17800,00 грн, однак відповідач не надав йому послуги, передбачені договором. Разом з тим, господарський суд відмовив у задоволенні позову, оскільки строк повернення грошових коштів не настав через неотримання відповідачем претензії позивача з урахуванням вимог частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач надав докази отримання відповідачем листа від 06.05.2019 про повернення грошових коштів.
Апеляційний господарський суд вважає помилковим висновок місцевого господарського суду у даній справі, що позовна вимога про повернення суми коштів, фактично сплачених в якості передоплати є передчасною з огляду на наступне.
Пунктом 1.1 договору передбачено, що послуги автотранспорту та механізмів надає виконавець робіт за попередньою письмовою заявкою, в якій визначається орієнтовний час роботи автотранспорту та механізмів.
Відповідач виставив позивачу рахунок-фактуру № 3 від 21.08.2014 на оплату послуг 40 годин роботи гідромолота у сумі 17800,00 грн, що свідчить про отримання відповідачем заявки на виконання обумовлених договором робіт та погоджений час роботи автотранспорту.
Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Таким чином, хоча в Договорі не визначено строку надання відповідачем послуг, такі послуги мали бути надані відповідачем після отримання оплати або в розумний строк, й в будь-якому разі в межах строку дії договору, якщо сторонами не було передбачено іншого.
Згідно пункту 6.8 Договору у випадку неможливості виконати в строк свої зобов`язання по цьому Договору, до нього з будь-яких причин, сторона яка не може виконати в строк своє зобов`язання, повинна негайно повідомити про порушення строків виконання робіт, з метою мінімізації збитків другої сторони.
Встановлені судом обставини наявних правовідносин сторін свідчать про те, що протягом тривалого часу з моменту підписання сторонами Договору, відповідач не виконував своїх зобов`язань за Договором, не звертався до позивача із пропозицією щодо зміни умов договору або щодо його розірвання, повернення суми попередньої оплати тощо.
Апеляційний господарський суд зазначає, що такі дії відповідача є порушенням принципів справедливості, добросовісності та розумності, встановлених пунктом 6 статті 3 Цивільного кодексу України, а також порушенням прав замовника.
Оскільки відповідач відповідно до умом Договору не надав позивачу послуг автотранспорту та механізмів протягом строку дії Договору, тобто до 31.12.2014, то у нього виник обов`язок повернути грошові кошти, сплачені позивачем в якості передоплати в розмірі 17800,00 грн.
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимог, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (частина 2 статті 530 Цивільного кодексу України).
Матеріали справи свідчать, що позивач звернувся до відповідача з листом від 06.05.2019 № 711 про повернення грошових коштів в розмірі 17800,00 грн, які було перераховано відповідачу за договором № 7 від 18.08.2014. На час розгляду справи відповідач доказів повернення позивачу вказаної суми не надав.
Враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню  17800,00 грн, сплачених позивачем в якості передоплати за договором № 7 від 18.08.2014.
Апеляційний господарський суд відхиляє доводи відповідача щодо необхідності застосування до спірних правовідносин позовної давності, оскільки умовами пункту 5.1 Договору передбачено, що в частині грошових розрахунків Договір діє до повного виконання сторонами своїх обов`язків.

7.          Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Апеляційний господарський суд доходить висновку, що місцевий господарський суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та прийшов до необґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.
За таких обставин, наявні передбачені статтею 277 Господарського процесуального кодексу України підстави для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду й ухвалення нового рішення про задоволення позову.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за пред`явлення позову і подання апеляційної скарги покладаються на Фізичну особу-підприємця Омельченка Костянтина Петровича.
Керуючись статтями 129, 269, 275, 277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.12.2019 у справі № 904/5075/19 задовольнити.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.12.2019 у справі        № 904/5075/19 скасувати й ухвалити нове рішення.
Позов Комунального підприємства «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради у справі № 904/5075/19 задовольнити.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця Омельченка Костянтина Петровича            ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради (пр. Прації, 3, м. Дніпро, 49009, код ЄДРПОУ 03341641) суму попередньої оплати у розмірі 17800,00 (сімнадцять тисяч вісімсот грн          00 коп.).
Стягнути з Фізичної особи-підприємця Омельченка Костянтина Петровича            ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради (пр. Прації, 3, м. Дніпро, 49009, код ЄДРПОУ 03341641) витрати на сплату судового збору у розмірі 4802,50 (чотири тисячі вісімсот дві грн 50 коп.), сплаченого позивачем за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій.
Видачу наказу доручити Господарському суду Дніпропетровської області.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 24.03.2020.

Головуючий суддя                                                                                І.О. Вечірко

Судді                                                                                                    Л.А. Коваль

                                                                                                              В.О. Кузнецов