ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року 
м. Київ

Справа №  908/401/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Погребняка В.Я. (головуючого), Васьковського О.В., Огородніка К.М.
за участю секретаря судового засідання Сотник А.С.,

учасники справи:
боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР ПОЛІСКОРМ» 
ліквідатор Паламаренко Є.П. - не з`явився, 
заявник касаційної скарги - Публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія»
представники заявника касаційної скарги - Лук`яненко К.Г., довіреність № 022/02 від 16.12.2019, Степаненко О.М., довіреність № 011/02/А від 10.03.2020, Тиліпський Д.В., довіреність № 012/02/А від 10.03.2020,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія»
на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.05.2018 
у складі судді: Юлдашева О.О.
та на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.11.2018
у складі колегії суддів: Кузнецов В.О. (головуючий), Березкіна О.В., Вечірко І.О.

у справі за заявою
Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР ПОЛІСКОРМ»
про банкрутство,
ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст вимог

1. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 22.03.2018 відкрито провадження у справі № 908/401/18 про банкрутство  Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР ПОЛІСКОРМ» (далі - ТОВ «УКР ПОЛІСКОРМ»)  в порядку ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (діючого на дату відкриття провадження у справі). 

2. Постановою Господарського суду Запорізької області від 03.04.2018 ТОВ «УКР ПОЛІСКОРМ» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено голову ліквідаційної комісії Паламаренко Є.П.

3. На офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 04.04.2018 за № 50429 розміщено повідомлення про визнання боржника - ТОВ «УКР ПОЛІСКОРМ» банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.
                  
4. 02.05.2018 до Господарського суду Запорізької області надійшла заява Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» (далі - ПАТ «Українська інноваційна компанія» про визнання кредиторських вимог до боржника на суму 131   177   577,64 грн.
5. Свої вимоги ПАТ «Українська інноваційна компанія» обґрунтовувала тим, що між ТОВ «УКР ПОЛІСКОРМ» та АТ «Український інноваційний банк» 16.09.2010  укладено кредитний договір №4706, відповідно до якого ТОВ «УКР ПОЛІСКОРМ» відкрито не відновлювальну кредитну лінію в сумі 22   000   000,00 грн., а в подальшому внаслідок укладання додаткових угод до кредитного договору, розмір кредитної лінії було збільшено до 60   892   047,00 грн., які були надані ТОВ «УКР ПОЛІСКОРМ».
6. Крім того, заявником було нараховані проценти за користування кредитним коштами в розмірі 23% (41   262   581,70 грн.), а також пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (14   511   731,41 грн.), індекс інфляції (11   446   578,68 грн.) та три проценти річних (3   064   638,86 грн.) на суму заборгованості.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

7. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 16.05.2018 у справі № 908/401/18 заяву ПАТ «Українська інноваційна компанія» про визнання кредиторських вимог до боржника на суму 131   177   577,64 грн. відхилено у повному обсязі.
                           
8. Суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ «Українська інноваційна компанія» не є правонаступником прав й обов`язків ПАТ «Український інноваційний банк», не є банківською установою, відповідно, звернення із грошовими вимогами до банкрута є необґрунтованими. 

9. Під час розгляду справи, господарським судом першої інстанції було встановлено:
Відповідно до постанови Правління НБУ від 22.03.2016 № 180 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Укрінбанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 22.03.2016 №385 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Укрінбанк» та делегування повноважень ліквідатора банку, згідно якого призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Укрінбанк».
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2016 у справі №826/1162/16, залишеною без змін ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 та Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016, визнано незаконною та скасовано постанову Правління НБУ №934 від 24.12.2015 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» до категорії неплатоспроможних», визнано незаконним та скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №239 від 24.12.2015 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Укрінбанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».
Постановою Верховного Суду України від 24.10.2017 по справі №21-3926а16 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2016 та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 і Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016 скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними, скасування рішень та зобов`язання вчинити дії відмовлено.
Рішенням загальних зборів акціонерів ПАТ «Укрінбанк» від 13.07.2016 назву ПАТ «Укрінбанк» змінено на ПАТ «Укрінком», про що було внесено відповідні відомості до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Також було змінено й види діяльності товариства, зокрема, виключено такий вид діяльності, як діяльність комерційних банків, код КВЕД 64.19, інші види грошового посередництва та визначено основним видом діяльності 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.
Крім того, рішенням позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Укрінбанк», оформленим протоколом №6 від 28.03.2017, змінено найменування товариства як юридичної особи з ПАТ «Укрінбанк» на ПАТ «Українська інноваційна компанія», затверджено статут в новій редакції.
Відповідно до п.1.1 Статуту ПАТ «Українська інноваційна компанія», затвердженого рішенням позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Укрінбанк», оформленим протоколом №6 від 28.03.2017, ПАТ «Українська інноваційна компанія» продовжує свою діяльність на підставі цього Статуту шляхом зміни найменування з ПАТ «Укрінбанк» на ПАТ «Українська інноваційна компанія», яке є набувачем всіх прав та обов`язків ПАТ «Український інноваційний банк».
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 

10. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 13.11.2018 у справі № 908/401/18 у задоволенні апеляційної скарги ПАТ "Українська інноваційна компанія" відмовлено. Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.05.2018 у справі №908/401/18 залишено без змін.

11. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, що заявлені грошові вимоги є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню, як в частині основної суми заборгованості так і щодо процентів та пені, як похідних від основного зобов`язання, оскільки відсутні визначені спеціальним законодавством докази правонаступництва між ПАТ "Українська інноваційна компанія" та ПАТ «Український інноваційний банк».

Суд апеляційної інстанції зазначив, що ПАТ "Українська інноваційна компанія" не надано доказів, які б вказували на правомірність переходу до нього прав та обов`язків банківської установи (ПАТ "Український інноваційний банк"). Зміна назви установи шляхом заміни слова "банк" на "компанія", за відсутністю відомостей щодо дотримання відповідної процедури переходу до ПАТ "Українська інноваційна компанія" прав та обов`язків саме банківської установи - ПАТ "Укрінбанк", не є достатнім доказом правонаступництва між банківською та небанківською установою. 

Короткий зміст вимог касаційних скарг

12. Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду Запорізької області від 16.05.2018 та постановою Центрального апеляційного господарського суду від 13.11.2018 у справі № 908/401/18, ПАТ «Українська інноваційна компанія» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.05.2018 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.11.2018 у справі № 908/401/18 та ухвалити нове судове рішення, яким визнати кредиторські вимоги  ПАТ "Українська інноваційна компанія" у сумі 131 177 577, 64 грн.

13. При цьому, заявником касаційної скарги подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ

14. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи                                      № 908/401/18 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Білоус В.В., суддя - Пєсков В.Г., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2018.

15. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Погребняка В.Я. - головуючого, судді - Білоуса В.В., судді - Пєскова В.Г. від 21.12.2018 клопотання ПАТ "Українська інноваційна компанія" про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження задоволено. Поновлено ПАТ "Українська інноваційна компанія" строк на касаційне оскарження. Відкрито касаційне провадження у справі № 908/401/18 Господарського суду Запорізької області за касаційною скаргою ПАТ "Українська інноваційна компанія" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.05.2018 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.11.2018. Повідомлено учасників справи, що розгляд касаційної скарги ПАТ "Українська інноваційна компанія" відбудеться 05.02.2019. Надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 15.01.2019. Доведено до відома учасників справи, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою для розгляду касаційної скарги.

16. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Погребняка В.Я. - головуючого, судді - Білоуса В.В., судді - Пєскова В.Г. від 14.01.2019 доручено Господарському суду Запорізької області та Центральному апеляційному господарському суду невідкладно надіслати матеріали справи № 908/401/18 за заявою ТОВ «УКР ПОЛІСКОРМ» про визнання банкрутом на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

17. 15.01.2019 надійшов відзив ТОВ «УКР ПОЛІСКОРМ» на касаційну скаргу ПАТ "Українська інноваційна компанія" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.05.2018 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.11.2018, в якому вказує на її необґрунтованість та просить залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.05.2018 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.11.2018 - без змін.

18. 05.02.2019 від ПАТ "Українська інноваційна компанія" надійшло клопотання про передачу справи № 908/401/18 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, з тих підстав, що дана справа містить виключну правову проблему, що підтверджується неоднозначністю судової практики у спорах за участю ПАТ "Українська інноваційна компанія" як в порядку господарського, так і в порядку цивільного судочинства, щодо визначення правового статусу ПАТ "Українська інноваційна компанія", а також визначення обсягу його прав та обов`язків в подібних правовідносинах.

19. 05.02.2019 в судовому засіданні представниками ПАТ "Українська інноваційна компанія"  подано клопотання про зупинення провадження у справі № 908/401/18, на підставі п. 5) ч. 1 ст. 227, п. 7) ч.1 ст. 228 ГПК України,  до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 925/698/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест-Ресурс" до Публічного акціонерного товариства "Первомайський молочноконсервний комбінат", Товариства з обмеженою відповідальністю "Молочна компанія "Волошкове поле", Публічного акціонерного товариства "Юрія" про стягнення 39 562 812, 14 грн.

20. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Погребняка В.Я. - головуючого, судді - Білоуса В.В., судді - Пєскова В.Г. від 05.02.2019 зупинено провадження у справі № 908/401/18 за заявою  ТОВ "УКР ПОЛІСКОРМ" про банкрутство до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 925/698/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест-Ресурс" до Публічного акціонерного товариства "Первомайський молочноконсервний комбінат", Товариства з обмеженою відповідальністю "Молочна компанія "Волошкове поле", Публічного акціонерного товариства "Юрія" про стягнення 39 562 812, 14 грн.

21. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Погребняка В.Я. - головуючого, судді - Білоуса В.В., судді - Пєскова В.Г. від 18.02.2020 поновлено провадження у справі № 908/401/18 Господарського суду Запорізької області. Повідомлено учасників справи, що розгляд касаційної скарги ПАТ "Українська інноваційна компанія" відбудеться 03.03.2020. Доведено до відома учасників справи, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою для розгляду касаційної скарги.

22. 02.03.2020 від ПАТ "Українська інноваційна компанія" надійшли письмові пояснення.

23. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Погребняка В.Я. - головуючого, судді - Білоуса В.В., судді - Пєскова В.Г. від 03.03.2020 відкладено розгляд касаційної скарги ПАТ "Українська інноваційна компанія" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.05.2018 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.11.2018 у справі № 908/401/18. Повідомлено учасників справи, що розгляд касаційної скарги ПАТ "Українська інноваційна компанія" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.05.2018 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.11.2018 відбудеться 17.03.2020. 

24. У зв`язку з відпусткою судді Пєскова В.Г., автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 908/401/18 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Білоус В.В., суддя -Васьковський О.В., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.03.2020.

25. 17.03.2020 від ТОВ «УКР ПОЛІСКОРМ» надійшло пояснення до касаційної скарги.

26. 17.03.2020 від ПАТ "Українська інноваційна компанія" надійшло пояснення до касаційної скарги.

27. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Погребняка В.Я. - головуючого, судді - Білоуса В.В., судді - Васьковського О.В. від 17.03.2020 відкладено розгляд касаційної скарги ПАТ "Українська інноваційна компанія" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.05.2018 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.11.2018 на дату після 03.04.2020. Зазначено, що про дату, час і місце розгляду касаційної скарги ПАТ "Українська інноваційна компанія" учасники справи будуть повідомлені додатково ухвалою суду.

28. У зв`язку з відпусткою судді Білоуса В.В., автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 908/401/18 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Васьковський О.В., суддя - Огороднік К.М., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.04.2020.

29. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Погребняка В.Я. - головуючого, судді - Васьковського О.В., судді - Огородніка К.М. від 08.04.2020 визначено датою проведення судового засідання з розгляду касаційної скарги ПАТ "Українська інноваційна компанія" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.05.2018 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.11.2018 у справі №908/401/18 - 05.05.2020. Звернуто увагу учасників справи на тимчасовий характер вжитих судом процесуальних заходів для запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 серед учасників відкритих судових засідань. Доведено до відома учасників справи, що явка їх представників в судове засідання не є обов`язковою. Звернуто увагу учасників справи на можливість розгляду касаційної скарги за відсутності їх представників за наявними у справі матеріалами у разі подання відповідного клопотання. Повідомлено учасників справи про можливість подати процесуальні документи (заяви, клопотання, скарги, відзиви тощо), письмові та електронні докази на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі "Електронний суд", поштою, факсом або дистанційні засоби зв`язку, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису. Рекомендовано учасникам справи ознайомлення з матеріалами справи, за наявності такої технічної можливості, здійснювати в дистанційному режимі, шляхом надсилання сканкопій матеріалів судової справи на електронну адресу, зазначену у відповідній заяві, яку подавати через дистанційні засоби зв`язку. Повідомлено, що інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://supreme.court.gov.ua.

30. 04.05.2020 від ПАТ "Українська інноваційна компанія" засобами електронного зв`язку, надійшло клопотання про заміну кредитора правонаступником ПАТ "Українська інноваційна компанія" на ПАТ "УКРІНБАНК" та відкладення розгляду справи, у зв`язку з запровадженням карантину на території України.

31. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Погребняка В.Я. - головуючого, судді - Васьковського О.В. судді - Огородніка К.М. від 05.05.2020 відкладено розгляд касаційної скарги ПАТ "Українська інноваційна компанія" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.05.2018 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.11.2018 у справі № 908/401/18. Повідомлено учасників справи, що розгляд касаційної скарги ПАТ "Українська інноваційна компанія" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.05.2018 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.11.2018  відбудеться  02.06.2020. Звернуто увагу учасників справи на тимчасовий характер вжитих судом процесуальних заходів для запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 серед учасників відкритих судових засідань. Доведено до відома учасників справи, що явка їх представників в судове засідання не є обов`язковою. Звернуто увагу учасників справи на можливість розгляду касаційної скарги за відсутності їх представників за наявними у справі матеріалами у разі подання відповідного клопотання. Повідомлено учасників справи про можливість подати процесуальні документи (заяви, клопотання, скарги, відзиви тощо), письмові та електронні докази на електронну адресу суду, поштою, факсом або дистанційні засоби зв`язку, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису. Рекомендовано учасникам справи ознайомлення з матеріалами справи, за наявності такої технічної можливості, здійснювати в дистанційному режимі, шляхом надсилання сканкопій матеріалів судової справи на електронну адресу, зазначену у відповідній заяві, яку подавати через дистанційні засоби зв`язку. Повідомлено, що інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://supreme.court.gov.ua.
32. В судове засідання 02.06.2020 з`явилися представники ПАТ "Українська інноваційна компанія", які надали пояснення у справі. 

33. Інші учасники справи, зокрема ліквідатор ТОВ «УКР ПОЛІСКОРМ», явку повноважних представників у судове засідання не забезпечили, про час та дату судового засідання були сповіщені належним чином. Оскільки, явка представників сторін не була визнана обов`язковою, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутністю повноважних представників інших учасників справи.

РОЗГЛЯД КЛОПОТАНЬ УЧАСНИКІВ СУДОВОГО ПРОЦЕСУ 

34. Розглянувши клопотання про заміну кредитора правонаступником ПАТ "Українська інноваційна компанія" на ПАТ "УКРІНБАНК", Касаційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки вирішення питання про правонаступництво в даному випадку потребує встановлення обставин справи та дослідження доказів, що виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції, визначеними у ч. 2 ст. 300 ГПК України.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи скаржника
(ПАТ "Українська інноваційна компанія")

35. Скаржник вказує на порушення та неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, зокрема ст. ст. 193, 202 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст. ст. 91, 92, 509, 629, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. ст. 27, 28 Закону України «Про банки і банківську діяльність».  
                              
Скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що ПАТ "Українська інноваційна компанія" не є правонаступником прав та обов`язків ПАТ «Український інноваційний банк».

Так, на думку скаржника, судами попередніх інстанцій не досліджувалися і не надано правової оцінки судовим рішенням, що були ухвалені судами у 2018 році, на підставі яких були визнані недійсними Постанова НБУ та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Таким чином, як зазначає скаржник, на даний час будь які повноваження НБУ та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи на ліквідацію ПАТ "Укрінбанк" припинені.
                     
Скаржник вказує на те, що судами попередніх інстанцій не враховано, що на момент укладення кредитного договору банк - ПАТ "Український інноваційний банк" мав відповідну банківську ліцензію, яка була відкликана постановою НБУ від 22.03.2016 № 180 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства "Укрінбанк", винесеною на підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, які в подальшому були скасовані як незаконні.
                           
Скаржник вважає, що чинне законодавство України не передбачає такої підстави для припинення кредитного договору й втрати кредитором права вимоги за таким кредитним договором до боржника, як відкликання банківської ліцензії у банка - кредитора та виключення його з Державного реєстру банків. Крім того, зміна найменування юридичної особи не є його реорганізацією, а тому заміна кредитора у зобов`язанні, що виникли з кредитного договору № 10-11 від 18.11.2011, у розумінні ст. 510 ЦК України не відбувалась.

В обґрунтування заявлених вимог, скаржник вказує на те, що заміна найменування юридичної особи не є його реорганізацією, заміна кредитора у зобов`язанні, що виникло з кредитного договору, у розумінні ст. 510 ЦК України, не відбувалась. На переконання скаржника, наявність чи відсутність ліцензії  у ПАТ "Українська інноваційна компанія" на момент стягнення заборгованості за кредитним договором не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін, які склались на підставі кредитного договору. В даному випадку, не відбулась реорганізація, в ході якої, відповідно до ст. ст. 27, 28 Закону України "Про банки і банківську діяльність" необхідне затвердження плану реорганізації та отримання дозволу від НБУ.  

Доводи боржника (ТОВ «УКР ПОЛІСКОРМ»)

36. Боржник у відзиві та додаткових поясненнях заперечує проти вимог та доводів скаржника. 

При цьому, вказує на те, що суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованих висновків, що заявлені грошові вимоги є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню через відсутність визначених спеціальним законодавством доказів правонаступництва між заявником та банківською установою як в частині стягнення основної суми заборгованості так і щодо процентів та пені, як похідних від зобов`язання основного. 

Також, боржник зазначає, що правочин щодо зміни кредитора у зобов`язанні між ПАТ "Український інноваційний банк" та ПАТ "Українська інноваційна компанія"  відсутній; правонаступництво між ПАТ "Український інноваційний банк" та ПАТ "УКР/ІН/КОМ" не відбулось, передавальний акт або розподільчий баланс відсутній; виконання обов`язку боржника поручителем, заставодавцем, третьою особою не відбувалося. 

На переконання ТОВ "УКР ПОЛІСКОРМ" у відносинах кредитування, за діючим кредитним договором, стороною повинен виступати саме банк, який має відповідну ліцензію. В результаті організаційних змін банку від 13.07.2016 та від 28.03.2017 нова банківська установа, відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про банки і банківську діяльність» не утворилася.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
37. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
Законом України від 15.01.2020 № 460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" (далі - Закон), зокрема, внесено зміни до ГПК України. Вказаний Закон набрав чинності 08.02.2020.

Пунктом 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Касаційна скарга ПАТ "Українська інноваційна компанія" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.05.2018 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.11.2018 у справі № 908/401/18 подана 07.12.2018. 

Зважаючи на викладене, в даному випадку при розгляді вказаної касаційної скарги ПАТ "Українська інноваційна компанія", підлягають застосуванню норми ГПК України в редакції чинній до 08.02.2020, а не в редакції Закону 15.01.2020 № 460-IX.

Відповідно до ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

38. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Провадження у даній справі здійснюється у відповідності з нормами  Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у редакції після набрання чинності з 19.01.2013 змін, внесених Законом України від 22.12.2011 № 4212-VI (далі - Закон про банкрутство).

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону про банкрутство провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Статтею 9 вказаного Закону визначено, що справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Предметом даного судового розгляду є питання про наявність чи відсутність законних підстав для визнання кредиторських вимог ПАТ «Українська інноваційна компанія» до боржника на суму 131 177 577,64 грн.

Згідно зі ст. 1 Закону про банкрутство кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя). Грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. 
Як вбачається з матеріалів справи, постановою господарського суду Запорізької області від 03.04.2018 ТОВ «УКР ПОЛІСКОРМ» визнано банкрутом в порядку ст. 95 Закону про банкрутство, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено голову ліквідаційної комісії Паламаренко Є.П.
На офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 04.04.2018 за № 50429 розміщено повідомлення про визнання боржника - ТОВ «УКР ПОЛІСКОРМ» банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. 
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 95 Закону про банкрутство, якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов`язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи. 

Згідно з ч. 3 ст. ст. 95 Закону про банкрутство кредитори мають право заявити свої вимоги до боржника, який ліквідується, у місячний строк з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом, на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу.
В межах місячного строку, встановленого ч. 3 ст. 95 Закону про банкрутство, із заявою про визнання кредиторських вимог звернулось ПАТ «Українська інноваційна компанія» на суму 131 177 577,64 грн.
При цьому, заявник зазначав, що ПАТ «Українська інноваційна компанія» мало попередні найменування - ПАТ «УКРІНКОМ» та ПАТ «Український інноваційний банк».
Як вбачається з матеріалів справи, відмовляючи у визнанні та включенні вказаних вимог ПАТ «Українська інноваційна компанія» до реєстру вимог кредиторів ТОВ «УКР ПОЛІСКОРМ», суди попередніх інстанцій виходили з того, що реорганізація та ліквідація фінансових установ відбуваються з додержанням вимог відповідних законів України та нормативно-правових актів державних органів з питань регулювання діяльності фінансових установ та ринків фінансових послуг.
ПАТ "Українська інноваційна компанія" не надано доказів, які б вказували на правомірність переходу до нього прав та обов`язків банківської установи (ПАТ «Український інноваційний банк»). Зміна назви установи шляхом заміни слова «банк» на «компанія», за відсутністю відомостей щодо дотримання відповідної процедури переходу до ПАТ "Українська інноваційна компанія" прав та обов`язків саме банківської установи - ПАТ "Укрінбанк", не є достатнім доказом правонаступництва між банківською та небанківською установою. 
Крім того, матеріали справи свідчать про те, що спірний кредитний договір укладений між ПАТ «Укрінбанк», як банківською установою, та ТОВ «УКР ПОЛІСКОРМ».
Правочин щодо заміни кредитора в зобов`язанні між ПАТ «Український інноваційний банк» та ПАТ "Українська інноваційна компанія" відсутній. Правонаступництво між ПАТ «Український інноваційний банк» та ПАТ "Українська інноваційна компанія" не відбулось, передавальний акт або розподільчий баланс відсутній. Виконання обов`язку боржника поручителем, заставодавцем, третьою особою також не відбувалось.
В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за ідентифікаційним кодом - 05839888 міститься інформація стосовно заявника - ПАТ "Українська інноваційна компанія", яка має право займатися виключно діяльністю: Код КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний); Код КВЕД 64.99 Надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення), н. в. і. у.; Код КВЕД 66.19 Інша допоміжна діяльність у сфері фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення; Код КВЕД 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування; Код КВЕД 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель. У розділі «Дані про юридичних осіб, правонаступником яких є зареєстрована юридична особа» - відомості відсутні.
За даними Державного реєстру фінансових установ Державної комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових, особа з ідентифікаційним кодом (ЄДРПОУ) - 05839888 не являється фінансовою установою.
Постановою Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 910/7828/17 встановлено, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб вкладникам ПАТ «Український інноваційний банк» було виплачено 1754,8 млн. грн., що становить 96,1% від загальної суми виплат гарантованого відшкодування.
Суди попередніх інстанцій вказали на те, що у відносинах кредитування за діючим кредитним договором стороною повинен виступати саме банк, який має відповідну ліцензію.
Таким чином, приймаючи до уваги відсутність визначених спеціальним законодавством доказів правонаступництва між ПАТ "Українська інноваційна компанія" та банківською установою, суди попередніх інстанцій вказали на те, що заявлені грошові вимоги ПАТ "Українська інноваційна компанія" є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню, як в частині основної суми заборгованості так і щодо процентів та пені, як похідних від основного зобов`язання. 
Колегія суддів Касаційного господарського суду вважає такі висновки судів попередніх інстанцій передчасними, виходячи з такого.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Погребняка В.Я. - головуючого, судді - Білоуса В.В., судді - Пєскова В.Г. від 05.02.2019 зупинено провадження у справі № 908/401/18 за заявою ТОВ "УКР ПОЛІСКОРМ" про банкрутство до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 925/698/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест-Ресурс" до Публічного акціонерного товариства "Первомайський молочноконсервний комбінат", Товариства з обмеженою відповідальністю "Молочна компанія "Волошкове поле", Публічного акціонерного товариства "Юрія" про стягнення 39 562 812, 14 грн.

Так, предметом вирішення спору у справі №925/698/16 є дослідження правомірності стягнення на користь ПАТ "Українська інноваційна компанія", як такого що стало належним правонаступником прав та обов`язків ПАТ "Укрінком",  шляхом зміни найменування юридичної особи з ПАТ "Український інноваційний банк" на ПАТ "Укрінком", солідарно з відповідачів спірної суми боргу, який виник внаслідок неналежного виконання боржником умов кредитного договором № 12-070201 про відкриття кредитної лінії від 05.02.2007, укладеного між ПАТ "Український інноваційний банк" та  ПАТ "Первомайський молочноконсервний комбінат", на виконання якого укладено Договір поруки № 1 від 01.08.2013.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Погребняка В.Я. - головуючого, судді - Білоуса В.В., судді - Пєскова В.Г. від 18.02.2020 поновлено провадження у справі № 908/401/18 Господарського суду Запорізької області, оскільки постановою Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі №925/698/16 касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Юрія» задоволено частково, скасовано рішення Господарського суду Черкаської області від 06.10.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.12.2017. Направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

При цьому, Великою Палатою Верховного Суду зроблено такі висновки щодо застосування норм права: 

- будь-які зміни до статуту банку, у тому числі щодо зміни його найменування, незалежно від перебування банку під наглядом НБУ чи в управлінні Фонду, можливі виключно після їх погодження НБУ;

- припинення банком банківської діяльності можливе виключно у порядку, передбаченому Законом України «Про банки і банківську діяльність» та Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» про гарантування вкладів шляхом: ліквідації банку за рішенням власників після надання на це згоди НБУ, за відсутності ознак, за якими цей банк може бути віднесено до категорії проблемного або неплатоспроможного, або виведення неплатоспроможного банку з ринку під контролем Фонду у разі віднесення НБУ такого банку до категорії проблемних або неплатоспроможних;

- скасування судом або визнання неправомірним (незаконним) рішення Фонду про запровадження тимчасової адміністрації чи початок процедури ліквідації банку не означає автоматичного припинення управління банком Фондом;

- управління банком Фондом у такому разі припиняється лише після прийняття НБУ рішення про визнання діяльності банку такою, що відповідає законодавству, відновлення банківської ліцензії і повернення банку під нагляд НБУ; 

-після запровадження Фондом у банку тимчасової адміністрації, повноважний суб`єкт на управління банком та представництво банку визначається виключно Фондом відповідно до положень п. 17 ч. 1 ст. 2, ст. ст. 34, 37, 44, 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». 

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, 12.11.2018 до Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Український інноваційний банк» Оберемко Р.А. про залучення її до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог.

В обґрунтування поданої заяви, заявник вказував на те, що єдиним органом, який може здійснювати виведення неплатоспроможного банку з ринку є  Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Український інноваційний банк» Оберемко Р.А. має забезпечити юридичне супроводження даної справи, оскільки судові рішення у даній справі можуть вплинути на права і обов`язки ПАТ «Укрінбанк».

Суд апеляційної інстанції, розглянувши вказану заяву, дійшов висновку, що у даному випадку відсутні підстави для залучення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Український інноваційний банк" Оберемко Р.А. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, оскільки системний аналіз норм ст. 50 ГПК України та Закону про банкрутство свідчить про те, що у справах про банкрутство залучення третіх осіб можливе лише у випадках, коли йдеться про інститут позовного провадження (наприклад, вирішення питання про визнання договорів недійсними відповідно до ст. 20 Закону про банкрутство).

На думку суду касаційної інстанції, вказані висновки суду апеляційної інстанції є необґрунтованими.

Вказане питання щодо залучення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до участі у даній справі про банкрутство,  повинно бути вирішено з урахуванням правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі №925/698/16 та в зв`язку з необхідністю встановлення належного представництва особи, яка заявила вимоги до боржника у даній справі. 

Згідно з ч. 1 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 5 ст. 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Виходячи з вимог ст. 25 Закону про банкрутство, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений саме на господарський суд, в провадженні якого перебуває  справа про банкрутство.

При цьому, заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. 

Згідно зі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 23 Закону про банкрутство конкурсні кредитори одночасно зі заявою про грошові вимоги до боржника зобов`язані подати до господарського суду документи, що їх підтверджують, а саме первинні документи, визначені законодавством про бухгалтерський облік, зокрема, договорами (угодами), накладними, рахунками, актами приймання-передачі, актами виконаних робіт тощо, виконавчі документи або рішення суду, яке набрало законної сили. Непідтвердження грошових вимог кредитором належними та достатніми доказами може бути підставою для відмови господарським судом у визнанні грошових вимог такого кредитора.

Під час розгляду заявлених грошових вимог, суд користується правами та повноваженнями наданими йому процесуальним законом.

Суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора.

Як вбачається з матеріалів справи, вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для визнання чи відхилення грошових вимог ПАТ «Українська інноваційна компанія» до боржника ТОВ «УКР ПОЛІСКОРМ», суди попередніх інстанцій здійснили лише оцінку правового статусу ПАТ «Українська інноваційна компанія», щодо наявності або відсутності ПАТ «Українська інноваційна компанія» прав і обов`язків ПАТ «УКРІНБАНК».

Таким чином, суди попередніх інстанцій обмежилися лише формальним аналізом суб`єктного складу учасників спору, зокрема правосуб`єктності особи, яка звернулась до суду з відповідними вимогами, при цьому не надали жодної правової оцінки самому зобов`язанню, на яке ПАТ «Українська інноваційна компанія» посилалося як на підставу виникнення його грошових вимог.     
Зокрема, звертаючись до суду, ПАТ «Українська інноваційна компанія» свої вимоги обґрунтовувала тим, що між ТОВ «УКР ПОЛІСКОРМ» та АТ «Український інноваційний банк» 16.09.2010 було укладено кредитний договір №4706, відповідно до якого ТОВ «УКР ПОЛІСКОРМ» було відкрито не відновлювальну кредитну лінію в сумі 22 000 000, 00 грн., а в подальшому внаслідок укладання додаткових угод до кредитного договору, розмір кредитної лінії було збільшено до 60 892 047,00 грн., які були надані ТОВ «УКР ПОЛІСКОРМ».
Крім того, заявником було нараховані проценти за користування кредитним коштами в розмірі 23% (41 262 581,70 грн.), а також пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (14 511 731,41 грн.), індекс інфляції (11 446 578,68 грн.) та три проценти річних (3 064 638,86 грн.).
Також, заявник вказував, що вимоги на суму 67   472 396, 93 грн, забезпечені іпотекою та заставою та ґрунтуються на Іпотечному договорі від 16.09.2010 (укладений між  АТ "Укрінбанк" та майновим поручителем ОСОБА_1 ), Іпотечному договорі від 16.09.2010 (укладений між  АТ "Укрінбанк" та майновим поручителем Приватним підприємством "ГРІН-ГРЕЙ"), Іпотечному договорі від 09.10.2012 (укладений між  АТ "Укрінбанк" та майновим поручителем    ОСОБА_1 ), Договорі застави від 21.11.2013 (укладений між    АТ "Укрінбанк" та ТОВ "УКР ПОЛІСКОРМ").

Ні суд першої інстанції, ні суд апеляційної інстанції не встановили існування таких правовідносин та наявності таких зобов`язань у самого боржника ТОВ «УКР ПОЛІСКОРМ» та не надали правової оцінки їх суб`єктному складу.  

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції вважає передчасними висновки судів попередніх інстанцій про необґрунтоване звернення ПАТ «Українська інноваційна компанія» із грошовими вимогами до боржника ТОВ «УКР ПОЛІСКОРМ» та відхилення його заяви про визнання кредиторських вимог до боржника на суму 131 177 577,64 грн. у повному обсязі.

Зважаючи на те, що в силу ч. 2 ст. 300 ГПК України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції для вирішення вказаних питань.

При цьому, оскільки касаційне провадження у даній справі здійснюється на підставі норм ГПК України в редакції чинній до 08.02.2020, то у відповідності до норм ч. 4 ст. 300 ГПК України у вказаній редакції, суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

В зв`язку з чим, колегія суддів Касаційного господарського суду вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання норм матеріального та процесуального права при порушенні провадження у даній справі про банкрутство.  

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, голова ліквідаційної комісії ТОВ «УКР ПОЛІСКОРМ» звернувся до суду із заявою про порушення справи про банкрутство вказаного товариства на підставі ст. ст. 11, 95 Закону про банкрутство та ст. ст. 105, 110, 111 ЦК України.

Згідно з ч. 5 ст. 11 Закону про банкрутство боржник зобов`язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство у разі, якщо під час ліквідації боржника не у зв`язку з процедурою банкрутства встановлено неможливість боржника задовольнити вимоги кредиторів у повному обсязі.

В ч. 1 ст. 95 Закону про банкрутство визначено, що у разі, якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов`язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи.
Обов`язковою умовою звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство є дотримання боржником порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України.

Ч. 2 цієї статті Закону про банкрутство передбачено, що за результатами розгляду заяви про порушення справи про банкрутство юридичної особи, майна якої недостатньо для задоволення вимог кредиторів, господарський суд визнає боржника, який ліквідується, банкрутом, відкриває ліквідаційну процедуру, призначає ліквідатора в порядку, встановленому цим Законом для призначення розпорядника майна. Обов`язки ліквідатора можуть бути покладені на голову ліквідаційної комісії (ліквідатора) незалежно від наявності у нього статусу арбітражного керуючого. Вирішення питання щодо визнання боржника банкрутом здійснюється в судовому засіданні, що проводиться не пізніше чотирнадцяти днів після відкриття провадження (проваджень) у справі в загальному порядку, визначеному цим Законом.

За змістом наведених норм Закону про банкрутство особлива процедура банкрутства боржника, що ліквідується власником, що передбачена статтею 95 Закону про банкрутство, випливає з процедури добровільної ліквідації юридичної особи, тобто ліквідації юридичної особи за рішенням її учасників (власників) або органу, уповноваженого на це установчими документами. Необхідною передумовою для звернення із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство боржника в порядку, передбаченому статтею 95 Закону про банкрутство банкрутом є дотримання вимог цивільного та господарського законодавства щодо добровільної ліквідації юридичної особи. 

Процедура добровільної ліквідації юридичної особи передбачена нормами ст. ст.  105, 110 та 111 ЦК України, які містять положення про ліквідацію юридичної особи (суб`єкта господарювання).

Відповідно до норм ст. 110 ЦК України юридична особа ліквідується, зокрема, за рішенням її учасників, або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягнення мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбаченими установчими документами (п. 1 ч. 1 ст. 110 ЦК України).

Згідно з ч. 3 цієї статті ЦК України, якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа ліквідується в порядку, встановленому законом про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Порядок ліквідації юридичної особи визначений нормами ст. 111 ЦК України та передбачає вчинення ліквідаційною комісією (ліквідатором) в добровільній (досудовій) процедурі ліквідації юридичної особи сукупності дій та заходів, передбачених цією статтею, з наданням доказів їх проведення. 

Лише дотримання визначених ст. 111 ЦК України вимог та вчинення сукупності визначених нормами цієї статті дій із доданням доказів їх проведення є підставою для звернення ліквідатора із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство за особливою процедурою, що порушується в порядку норм ст. 95 Закону про банкрутство. При цьому, необхідною та обов`язковою передумовою порушення провадження у справі про банкрутство в порядку ст. 95 Закону є надання належних доказів на підтвердження наявності всіх передумов для порушення провадження згідно із цією статтею саме на момент звернення боржника із відповідною заявою.

Вказана правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 927/557/17, від 03.04.2018 у справі № 904/8185/17, від 23.01.2019 у справі № 908/608/18, від 05.03.2019 у справі № 910/4301/18, від 10.04.2019 у справі № 904/8185/17, від 09.07.2019 у справі № 909/95/18.

За змістом абз. 14 ч. 3 ст. 11 Закону про банкрутство перелік документів, які додаються до заяви про порушення (відкриття) справи про банкрутство з ініціативи боржника, не є вичерпним, так як неплатоспроможність боржника, який ініціює власне банкрутство, може підтверджуватися й іншими документами, які мають доказову силу при доведенні боржником перед господарським судом наявності підстав для порушення (відкриття) щодо нього провадження у справі про банкрутство в порядку ч. 5 ст. 11, ч. 1 ст. 95 Закону про банкрутство за недостатністю у нього майна (активів) для задоволення вимог кредиторів в повному обсязі.

Отже, вирішення питання щодо достатності наданих боржником доказів на підтвердження його неплатоспроможності як підстави для порушення (відкриття) провадження у справі про банкрутство щодо боржника, який ліквідується власником, перебуває в межах дискреційних повноважень господарського суду, на розгляд якого надійшла заява ліквідатора (ліквідаційної комісії) юридичної особи про порушення (відкриття) щодо неї справи про банкрутство. При цьому, судова дискреція (судовий розсуд) при з`ясуванні наявності підстав для порушення (відкриття) провадження у справі про банкрутство, ініційованого самим боржником, повинна реалізовуватися судом з урахуванням принципів диспозитивності та пропорційності у господарському судочинстві та рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

На заявника у справі про банкрутство покладено обов`язок доказування тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи з положень ч. ч. 1, 3, 4 ст. 74 ГПК України, а суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 23.04.2019 у справі № 908/1169/18).

Згідно з ч. 2 ст. 95 Закону про банкрутство за результатами розгляду заяви про порушення справи про банкрутство юридичної особи, майна якої недостатньо для задоволення вимог кредиторів, господарський суд визнає боржника, який ліквідується, банкрутом, відкриває ліквідаційну процедуру, призначає ліквідатора в порядку, встановленому цим Законом для призначення розпорядника майна. Обов`язки ліквідатора можуть бути покладені на голову ліквідаційної комісії (ліквідатора) незалежно від наявності у нього статусу арбітражного керуючого. Вирішення питання щодо визнання боржника банкрутом здійснюється в судовому засіданні, що проводиться не пізніше чотирнадцяти днів після відкриття провадження (проваджень) у справі в загальному порядку, визначеному цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Господарського суду Запорізької області від 03.04.2018 ТОВ «УКР ПОЛІСКОРМ» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено голову ліквідаційної комісії Паламаренко Є.П.

При цьому, своє рішення щодо призначення ліквідатором голови ліквідаційної комісії Паламаренко Є.П. суд першої інстанції обґрунтував тим, що вона здійснювала процедуру досудової ліквідації боржника та ознайомлена з усіма обставинами справи, а також вказав на відсутність у боржника активів, за рахунок яких можливо було б здійснити оплату послуг ліквідатора - арбітражного керуючого.

Таким чином, при визначенні судом кандидатури ліквідатора не було здійснено електронний запит щодо автоматичного визначення кандидатури арбітражного керуючого на призначення ліквідатором підприємства-боржника в порядку, передбаченому Положенням про автоматизовану систему з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство, затвердженим постановою пленуму ВГСУ № 8 від 14.07.2016, та не враховано, що голова ліквідаційної комісії (ліквідатор) підпадає під ознаки заінтересованої особи стосовно боржника і відповідно до ч. 6 ст. 95 Закону про банкрутство несе солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів.

Так, ч. 2 ст. 114 Закону про банкрутство визначено, що розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором не можуть бути призначені арбітражні керуючі, зокрема, які є заінтересованими у цій справі.

Ст. 1 Закону про банкрутство роз`яснено, хто є заінтересованими особами стосовно боржника, зокрема, ними є власники (учасники, акціонери) боржника, керівник боржника, особи, що входять до складу органів управління боржника, головний бухгалтер (бухгалтер) боржника, у тому числі звільнені з роботи за три роки до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону про банкрутство кандидатура арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) для виконання повноважень розпорядника майна визначається судом самостійно із застосуванням автоматизованої системи з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Ліквідатором боржника, що ліквідується власником, може бути голова ліквідаційної комісії або арбітражний керуючий, який призначається в порядку, встановленому Законом для призначення розпорядника майна, тобто кандидатура арбітражного керуючого на призначення ліквідатором визначається судом за допомогою автоматизованої системи з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство (ч. 2 ст. 95 Закону про банкрутство).

Призначення голови ліквідаційної комісії ліквідатором боржника, що ліквідується власником, здійснюється господарським судом у виняткових випадках (в залежності від конкретних обставин справи), оскільки голова ліквідаційної комісії (ліквідатор) підпадає під ознаки заінтересованої особи стосовно боржника і, відповідно до ч. 6 ст. 95 Закону про банкрутство, несе солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів. 

При цьому, законодавством про банкрутство не передбачено винятків щодо вчинення суддею електронного запиту щодо автоматичного визначення кандидатури арбітражного керуючого на призначення ліквідатором підприємства-боржника, зокрема, в порядку ст. 95 Закону про банкрутство.

Аналогічна правова позиція, викладена в постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 908/433/17, від 27.02.2018 у справі № 908/1671/16, від 27.11.2018 у справі № 908/216/18, від 05.02.2019 у справі № 905/777/18, від 05.03.2019 у справі № 910/4301/18, від 23.04.2019 у справі № 908/1169/18, від 16.07.2019 у справі № 922/4344/17.

Згідно з ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суди мають враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів Касаційного господарського суду вказує на необхідність дотримання вказаних норм права та врахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування при подальшому розгляді справи судом першої інстанції.

Ігнорування прямих вказівок суду касаційної інстанції та усталеної практики Верховного Суду при розгляді цієї справи становить порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вимог ГПК України.

39. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги. 

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 (заява №3236/03), "Рябих проти Росії" від 03.12.2003 (заява №52854/99), "Нєлюбін проти Росії" від 02.11.2006 (заява №14502/04)), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

В силу приписів ч. 2 ст. 300 ГПК України у суду касаційної інстанції відсутні процесуальні повноваження щодо переоцінки фактичних обставин справи, встановлених під час розгляду справи місцевим господарським судом та під час здійснення апеляційного провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Згідно з п. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є, зокрема, порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

За результатами касаційного перегляду справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про необхідність часткового задоволення касаційної скарги ПАТ "Українська інноваційна компанія", скасування ухвали Господарського суду Запорізької області від 16.05.2018 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 13.11.2018 у справі № 908/401/18, з переданням справи в частині розгляду заяви ПАТ «Українська інноваційна компанія» до ТОВ «УКР ПОЛІСКОРМ» про визнання кредиторських вимог на суму 131 177 577,64 грн. на новий розгляд до Господарського суду Запорізької області.

Під час нового розгляду, господарському суду належить врахувати вище викладене, повно та всебічно перевірити фактичні обставини справи, дати належну оцінку зібраним по справі доказам, доводам та запереченням сторін і в залежності від встановленого та вимог закону постановити законне і обґрунтоване рішення. 

40.  Судові витрати

У зв`язку зі скасуванням ухвали суду першої інстанції та постанови апеляційного суду і передачею справи на новий розгляд, розподіл судового збору у справі здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 300, 301, 310, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» задовольнити частково.

2. Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.05.2018 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.11.2018 у справі № 908/401/18 скасувати.

3. Справу № 908/401/18 в частині розгляду заяви Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР ПОЛІСКОРМ» про визнання кредиторських вимог на суму 131 177 577,64 грн. на новий розгляд до Господарського суду Запорізької області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                 В.Я. Погребняк

Судді                                                                                          О.В. Васьковський

                                                                                          К.М. Огороднік