ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
04 червня 2020 року   м. Чернівці
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Дембіцька О.О., розглянувши за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності- ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 ,адвоката Николайчука В.І. провадження у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Першотравневого районного суду м.Чернівці від 22 квітня 2020 року, –

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Першотравневого районного суду м.Чернівці від 22 квітня 2020 року провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_1 ,фактично проживаючого у АДРЕСА_2 ,громадянина України, не працюючого, закрито у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 173-2 КУпАП. 
На таке судове рішення потерпіла ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу із проханням скасувати постанову та ухвалити нову,якою притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї. 
Вважає, що постанова судді є необгрунтованою, оскільки судом не вжито визначених законом заходів для повного і об`єктивного з`ясування всіх обставини справи. Стверджує, що відносно неї 05.04.2020 року колишній чоловік ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство,ображав нецензурною лайкою,погрожував розправою,що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи. Однак, суд не викликав її в судове засідання,не заслухав її пояснень,чим позбавив можливості реалізувати свої права як потерпілої,передбачені Законом. 
Стверджує, що письмове пояснення, яке було подане суду від імені її доньки є неправдивим, написано під тиском батька, тому не може бути визнане доказом по справі.

Провадження №33/822/221/20       Головуючий у І інстанції: Нестеренко Є.В.
Категорія: ч.1ст. 173-2 КУпАП        Доповідач: Дембіцька О.О.

Також ОСОБА_2 просить поновити їй строк на апеляційне оскарження постанови судді, оскільки не була повідомлена про час та місце розгляду справи судом першої інстанції, судовий розгляд здійснений у її відсутності, копія постанови їй не направлялася, а була надана лише на підставі її заяви та отримана 06 травня 2020 року.За таких обставин вважає, що процесуальний строк пропущений нею з поважних причин.
 Заслухавши доповідь судді, доводи потерпілої ОСОБА_2 та адвоката Николайчука В.І., які підтримали апеляційну скаргу, доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 про відсутність підстав для скасування постанови судді, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступних висновків
Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк для апеляційного оскарження постанови місцевого суду.
Наведені ОСОБА_2 причини пропуску строку подання апеляційної скарги апеляційний суд визнає поважними, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про належне її повідомлення про час та місце розгляду справи районним судом, судовий розгляд 22.04.2020 року здійснений за відсутності потерпілої, копія постанови відповідно до вимог ст.285 КУпАП направлена не була та отримана лише 06.05.2020 року на підставі заяви потерпілої. Отже, ОСОБА_2 слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді.
 Згідно з положеннями ст.280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при розгляді цієї справи таких вимог дотримався не повною мірою,неправильно встановив фактичні обставини справи,що істотно вплинуло на його висновки про невинуватість ОСОБА_1 . 
Диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність, зокрема, за вчинення домашнього насильства,тобто умисного вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Згідно п.3 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство – діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Крім того, п.14 ч.1 ст. 1 зазначеного вище Закону визначено, що психологічне насильство – форма домашнього насильства, яка включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Обгрунтовуючи висновки про відсутність складу правопорушення у діях ОСОБА_1 та закриваючи провадження на підставі п.1 ст.247 КУпАП,суд посилався на те,що у матеріалах справи відсутній матеріал фіксації вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення,письмові пояснення містять розбіжності,у зв`язку із чим суд позбавлений можливості повного,всебічного і об`єктивного розгляду справи
Суд при цьому не зважив на наступні обставини.
Не визнаючи винуватість у вчиненні правопорушення за ст.173-2 ч.1 КУпАП, ОСОБА_1 у районному суді пояснив,що 05.04.2020 року мав місце словесний конфлікт, спровокований колишньою дружиною ОСОБА_2 , оскільки вона проживає у його квартирі разом з співмешканцем.Насильства він не вчиняв.
У апеляційному суді ОСОБА_1 пояснив,що конфлікту як такого не було та він прийшов у квартиру у АДРЕСА_1 зі своїм знайомим ОСОБА_3 ,який пив горілку,а він( ОСОБА_1 ) пив чай.
Пояснення ОСОБА_1 спростовуються наявними у справі доказами,а тому апеляційний суд оцінює такі пояснення як спосіб захисту з метою уникнути відповідальності за вчинене правопорушення. 
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих,свідків,речовими доказами,показаннями технічних приладів та технічних засобів ,що мають функції фото-і кінозйомки,відеозапису,тощо.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 05 квітня 2020 року ОСОБА_1 05 квітня 2020 року близько 14 год. 00 хв. за адресою АДРЕСА_1 вчинив психологічне насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме умисні дії, які полягали у погрозі фізичною розправою,висловлюваннях нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої,чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Даний протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП, складений та підписаний уповноваженою особою, також підписаний ОСОБА_1 ,будь-яких заперечень до протоколу останній не мав, що засвідчено його підписом 

Отже,суд, всупереч вимогам ст.251 КУпАП, безпідставно не прийняв фактичні дані,які містяться у протоколі як доказ винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення 
Апеляційний суд враховує,що при складанні протоколу ОСОБА_1 були роз`яснені права та обов`язки,передбачені ст.268 КУпАП та ОСОБА_1 маючи реальну можливість спростувати зазначені у протоколі відомості про вчинення домашнього насильства щодо потерпілої,відмовився надавати пояснення по суті правопорушення,про що свідчить зміст протоколу та зміст пояснення на а.с.4. 
Наявною у матеріалах справи заявою потерпілої ОСОБА_2 від 05.04.2020 року,із якою вона звернулась до поліції,підтверджується,що 05.04.2020 року близько 14 год ОСОБА_1 по місцю її проживання у квартирі АДРЕСА_1 вчинив відносно неї домашнє насильство,прийшов у нетверезому стані,почав розпивати спиртне,погрожував фізичною розправою,виражався нецензурною лайкою на її адресу.Такі дії вчиняв у присутності неповнолітньої дитини.(а.с.2)
При наданні письмових пояснень працівнику поліції потерпіла вказала,що повністю підтримує зміст цієї заяви(а.с.3) 
У апеляційному суді потерпіла ОСОБА_2 пояснила,що 05.04.2020 року до квартири за адресою АДРЕСА_1 ,де вона проживає із неповнолітньою донькою,прийшов її колишній чоловік у нетверезому стані разом із його знайомим ОСОБА_3 ,принесли із собою спритне,яке почали розпивати на кухні. ОСОБА_1 вчинив словесний конфлікт, ображав її нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою. 
Вона викликала працівників поліції,які по приїзду склали,в тому числі заборонний припис щодо ОСОБА_1 про недопустимість вчинення протиправних дій щодо неї.
За змістом п.16 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» терміновий заборонний припис стосовно кривдника – це спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства.
Згідно ст.25 зазначеного вище Закону терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.
Наявним у справі терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА №054688 від 05.04.2020 року підтверджується,що він складений уповноваженою особою щодо ОСОБА_1  у зв`язку із скоєнням домашнього насильства за те,що він 05 квітня 2020 року близько 14 год. 00 хв. за адресою  АДРЕСА_1  вчинив конфлікт із  колишньою дружиною  ОСОБА_2 ,погрожував фізичною розправою,виражався нецензурною лайкою.(а.с.7) 

Згідно цього припису ОСОБА_4 роз`яснено про недопустимість протиправної поведінки та відповідно до п.3 ч.2 ст.25 вказаного вище Закону вжиті заходи у виді заборони йому у будь-який спосіб контактувати із постраждалою особою.
Складання термінового заборонного припису стосовно кривдника- ОСОБА_1 ,свідчить про те,що уповноважена особа вбачала достатні підстави для його винесення з метою негайного припинення домашнього насильства та необхідність застосування таких заходів до ОСОБА_1 у конкретній ситуації,яка мала місце 05.04.2020 року. 
Терміновий заборонний припис підписаний ОСОБА_1 без застережень,жодних зауважень до змісту цього документу він не мав.Доказів про те,що припис був ним оскаржений,суду не надав.
Як вбачається із форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства щодо постраждалої ОСОБА_2 кривдником ОСОБА_1 , складеної 05.04.2020 року відповідно до вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» такий ризик небезпеки визначений уповноваженою особою після з`ясування обставин конфлікту 05.04.2020 року як високий.(а.с.6)
Суд без достатніх підстав прийняв в обгрунтування свого рішення письмові пояснення ОСОБА_5 ,доньки колишнього подружжя,адресовані Першотравневому суду,оскільки ОСОБА_5 ,є неповнолітньою, у суді безпосередньо пояснень не надавала.При цьому суд не переконався,що письмові пояснення надані саме ОСОБА_5 ,а не іншою,заінтересованою у таких поясненнях особою,оскільки жодних доказів про це у справі немає, особа свідка не встановлювалась.
Письмові пояснення свідка ОСОБА_3 ,що містяться у справі, суд першої інстанції не приймав до уваги при винесенні постанови та на них у рішенні не посилався,до районного суду свідок не викликався.
Апеляційний суд також їх оцінює критично,оскільки письмові пояснення свідка спростовуються наявними у справі та викладеними вище доказами,до апеляційного суду свідок не з`явився,хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи,відтак безпосередньо суд пояснення цього свідка не сприймав. 
Отже,висновок суду про те,що у справі відсутні та суду не були надані докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.173 -2 ч.1 КУпАП є необгрунтованим та не відповідає фактичним обставинам провадження. 
Посилання суду у постанові на відсутність відеоматеріалу фіксації вчиненого правопорушення є недоречним, оскільки квартира,де відбулись події щодо домашнього насильства,є приватним помешканням та особи,які там проживають,не зобов`язані фіксувати події у приватному помешканні,щоб потім надати їх суду.
Натомість,всупереч вимогам ст.277 КУпАП, районний суд здійснив судовий розгляд справи про домашнє насильство,навіть не повідомляючи про час і місце розгляду справи потерпілу від такого насильства ОСОБА_6 та без її участі,чим істотно порушені права потерпілої,передбачені ст.269 КУпАП.
Зазначаючи у постанові,що пояснення містять істотні суперечності,суд не вказав, які саме пояснення та яких конкретно осіб так оцінює.Для безпосереднього опитування суд ані потерпілу,ані свідка не викликав 
Фактично,у основу прийнятого рішення суд прийняв пояснення особи,яка притягається до адміністративної відповідальності,без оцінки та аналізу інших наявних у справі доказів та виклику потерпілої і свідка.

Такий судовий розгляд не може бути визнаний справедливим,оскільки суд прийняв рішення на підставі пояснень лише однієї сторони,повністю знехтувавши правами іншої. 
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні насильства в сім`ї, доведена сукупністю зібраних у справі та перевірених апеляційним судом доказів-поясненнями потерпілої, наведеними вище письмовими доказами, а тому постанова судді районного суду підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови, якою ОСОБА_1 слід визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 173-2 КУпАП.  
Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 05 квітня 2020 року близько 14 год. 00 хв. за адресою АДРЕСА_1 вчинив психологічне насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме умисні дії, які полягали у погрозі фізичною розправою,висловлюваннях нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої,чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення апеляційний суд відповідно до вимог ст.ст.33-35 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан та вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу
Відповідно до ст.40-1 КУпАП,Закону України «Про судовий збір», у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, стягується судовий збір з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, у розмірі 0, 2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду ,-

П О С Т А Н О В И В :
 
 Поновити потерпілій ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Першотравневого районного суду м.Чернівці від 22 квітня 2020 року.
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 задовольнити.
Постанову судді Першотравневого районного суду м.Чернівці від 22 квітня 2020 року щодо ОСОБА_1 скасувати та прийняти нову постанову.
Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень у дохід держави.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40коп.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького
апеляційного суду      О.О. Дембіцька