Постанова  
Іменем України
29 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 757/15956/16-ц
 
провадження № 61-8441св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), 
Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
представники позивача:  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
відповідачі:  ОСОБА_4 , Верховна Рада України,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_3 , на ухвалу Київського апеляційного суду 
від 01 квітня 2019 року у складі колегії суддів: Лапчевської О. Ф., 
Болотова Є. В., Музичко С. Г.,
 
ВСТАНОВИВ:
1.     Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом 
до ОСОБА_4 та Верховної ради України про захист честі, гідності 
та ділової репутації.
Позов мотивовано тим, що упрямих ефірах телепрограми « ІНФОРМАЦІЯ_10 » 
на телеканалі «ІНФОРМАЦІЯ_11 » народним депутатом України ОСОБА_4 було озвучено інформацію, яка грубо порушує його особисті немайнові права, 
а саме: право на честь, гідність та ділову репутацію. 
ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_4 поширив інформацію, що ганьбить його гідність, честь та ділову репутацію, зазначивши: (мовою оригіналу тут і далі) «ІНФОРМАЦІЯ_10». 
ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_4 поширив інформацію, що ганьбить гідність, честь та ділову репутацію позивача, зазначивши: « ІНФОРМАЦІЯ_10 ». Відео з вищезазначених телепрограм наявне в мережі Інтернет на популярному відеохостінгу YouTube, що надає послуги з розміщення відеоматеріалів, за посиланням:  ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . 
З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просив суд:
1) визнати недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, порушує немайнові права, завдає шкоди його честі, гідності та діловій репутації, озвучену відповідачем ОСОБА_4 в прямому ефірі телепрограми « ІНФОРМАЦІЯ_10 » ІНФОРМАЦІЯ_8 на телеканалі «ІНФОРМАЦІЯ_11 » інформацію, 
а саме: «ІНФОРМАЦІЯ_11»; 
2) визнати недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, порушує немайнові права, завдає шкоди честі, гідності та діловій репутації позивача озвучену відповідачем ОСОБА_4 в прямому ефірі телепрограми ІНФОРМАЦІЯ_10 ІНФОРМАЦІЯ_9 на телеканалі 3S. tv інформацію, а саме: « ІНФОРМАЦІЯ_11»; 
3) зобов`язати відповідача ОСОБА_4 спростувати недостовірну інформацію у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, 
з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію, а саме: у місячний строк з дня набрання рішенням законної сили ініціативно взяти участь у телепрограмі « ІНФОРМАЦІЯ_10 » 
на телеканалі « 3S.tv » та у прямому ефірі озвучити (без внесення правок, коментарів тощо) наступне: «ІНФОРМАЦІЯ_11» 
є недостовірною та не відповідає дійсності. Також озвучена 
ІНФОРМАЦІЯ_9 в прямому ефірі у телепрограмі ІНФОРМАЦІЯ_10 на телеканалі 3S .tv , 
а саме: « ІНФОРМАЦІЯ_10».
Короткий зміст рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22 серпня 2016 року 
у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 30 листопада 2016 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , задоволено частково. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 серпня 
2016 року у частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації задоволено частково. 
Визнано інформацію, поширену ОСОБА_4 у прямому ефірі телепрограми « ІНФОРМАЦІЯ_10» ІНФОРМАЦІЯ_8 на телеканалі «ІНФОРМАЦІЯ_11 », 
а саме: «ІНФОРМАЦІЯ_10», недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 
Визнано інформацію, поширену ОСОБА_4 в прямому ефірі телепрограми « ІНФОРМАЦІЯ_10» ІНФОРМАЦІЯ_9 на телеканалі «ІНФОРМАЦІЯ_11» , а саме: « ІНФОРМАЦІЯ_10», недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 . 
Зобов`язано ОСОБА_4 у місячний строк з дня набрання рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію, а саме: «ІНФОРМАЦІЯ_10»; « ІНФОРМАЦІЯ_10», шляхом оголошення резолютивної частини даного рішення у прямому ефірі телепрограми « ІНФОРМАЦІЯ_10 » на телеканалі «ІНФОРМАЦІЯ_11 ». 
Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
Рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 серпня 2016 року 
у частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 
до Верховної Ради України про захист честі, гідності та ділової репутації залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 16 травня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, рішення Апеляційного суду м. Києва 
від 30 листопада 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд 
до суду апеляційної інстанції.
Короткий зміст ухвал суду апеляційної інстанції
Ухвалою Київського апеляційного суду від 01 квітня 2019 року провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 
на рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 серпня 2016 року 
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Верховної Ради України про захист честі, гідності та ділової репутації, закрито.
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ОСОБА_3 
та ОСОБА_2 не уповноважені на представництво інтересів 
ОСОБА_1 , оскільки на час видачі угоди та договору про надання правової допомоги, які надали до суду ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , останній перебував за межами України, що підтверджується повідомленням Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 07 березня 2019 року № 0.184-8889/0/15-19, а тому не міг скласти та підписати угоду про надання правової допомоги від 01 грудня 2014 року та договір про надання правової допомоги від 10 жовтня 2018 року на представництво ОСОБА_3 та ОСОБА_2 його інтересів 
у суді. 
Короткий зміст вимог касаційних скарг та їх доводи
У касаційній скарзі, поданій у квітні 2019 року до Верховного Суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Касаційна скарга мотивована тим, що висновок суду апеляційної інстанції про відсутність у ОСОБА_3 та ОСОБА_2 право 
на представництво інтересів ОСОБА_1 у суді є необґрунтованим. 
Зазначав, що суд апеляційної інстанції не врахував, що положеннями статті 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Вважав, що суд апеляційної інстанції не мав законних підстав для сумніву 
у чинності угоди та договору про надання правової допомоги, виданої ОСОБА_1 , чим порушив положення статті 42 ЦПК України (у редакції чинній на час подання апеляційної скарги).
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 16 травня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано із Печерського районного суду м. Києва зазначену цивільну справу.
У травні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 14 квітня 2020 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та Верховної Ради України про захист честі, гідності та ділової репутації призначено до розгляду.
Доводи осіб, які подала відзиви на касаційну скаргу
У травні 2019 року до Верховного Суду надійшли відзиви на касаційну скаргу, у яких ОСОБА_4 та представник Верховної Ради України - ОСОБА_10 ., посилалась на те, що касаційна скарга є необґрунтованою, вважали, що підстави для скасування ухвали суду апеляційної інстанції відсутні.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом 
до ОСОБА_4 та Верховної Ради України про захист честі, гідності 
та ділової репутації, який був підписаний його представником 
ОСОБА_3 (а. с. 4-16 т. 1).
ОСОБА_3 на підтвердження своїх повноважень було долучено угоду про надання послуг адвоката від 01 грудня 2014 року та ордер на надання правової допомоги від 06 квітня 2016 року, серії КВ № 254342 (а. с. 17-18 т. 1).
У судових засіданнях під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції інтереси ОСОБА_1 також представляв ОСОБА_2 , повноваження на представлення інтересів якого підтверджуються договором про надання правової допомоги від 10 червня 2016 року 
(а. с. 234 т. 1).
ВідпШумар В. Юо інформації, наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 07 березня 2019 року № 0.184-8889/0/15-19 ОСОБА_1 перетнув державний кордон України 06 листопада 2014 року на в`їзд та 12 листопада 2014 року виїхав, після чого державний кордон України до 01 грудня 2014 року не перетинав 
(а. с. 225 т. 2).
2.     Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження 
у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 
2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі в редакції 
до наведених змін) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга ОСОБА_1 , подана представником ОСОБА_3 , підлягає задоволенню.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог 
і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини 
і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав 
та обов`язків цивільного характеру.
Частиною першою статті 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду 
в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Згідно з частинами першою, четвертою статті 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи; свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна. Повноваження адвоката 
як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
У статті 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. 
Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010, провадження 
№ 14-308цс18).
Нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину існує тільки у разі прямої вказівки закону. З позицій юридичної техніки така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним» (постанова Верховного Суду від 09 січня 2019 року у справі № 759/2328/16-ц).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі 
і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, постановляючи ухвалу про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 серпня 2016 року, суд апеляційної інстанції не врахував положення 
статті 204 ЦК України, всупереч презумпції правомірності правочину, 
за відсутності прямої вказівки закону про нікчемність угоди про надання послуг адвоката від 01 грудня 2014 року та договору про надання правової допомоги від 10 червня 2016 року, копії яких було надано представниками заявника, дійшов необґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 
не підписував ці угоди і не уповноважував  ОСОБА_3 
та ОСОБА_2 здійснювати його представництво у суді.
З огляду на зазначене, колегія суддів вважає доводи касаційної скарги обґрунтованими та достатніми для скасування ухвали суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає провадженню у справі.
Відповідно до частин третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються 
у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.
У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.
 
Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд 
є порушення норм процесуального права, на які посилається заявник 
у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити, а справу передати на розгляд суду апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 400, 402, 406, 409, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану 
представником - ОСОБА_3 , задовольнити.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 01 квітня 2019 року скасувати, справу передати на розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту 
її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                               О. М. Осіян
 
                                                                                                            Н. Ю. Сакара
 
С. Ф. Хопта
 
В. В. Шипович