ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.004327 пров. № А/857/160/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді                                        Шавеля Р.М.,
суддів                                                            Затолочного В.С. та Макарика В.Я.,
з участю секретаря судового засідання -           Галаз Ю.А.,

а також сторін (їх представників):
від позивача –                                         Мочерад В.С., Трофімов Р.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.11.2019р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору Галицько-Франківський об`єднаний районний військовий комісаріат, про зобов`язання підготувати і подати до пенсійного органу документи для призначення пенсії за вислугу років (суддя суду І інстанції: Мартинюк В.Я., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 14 год. 36 хв. 21.11.2019р., м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 22.11.2019р.),-

В С Т А Н О В И В:

23.08.2019р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов`язати відповідача Львівський обласний військовий комісаріат /ОВК/ підготувати та подати до Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України в Львівській обл. документи відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затв. постановою правління ПФ України № 3-1 від 30.01.2007р., для розгляду питання про призначення йому пенсії за вислугою років (а.с.4-7, 18-21).

          Протокольною ухвалою суду від 15.10.2019р. залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Галицько-Франківський об`єднаний районний військовий комісаріат /ОРВК/ (а.с.40-41).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21.11.2019р. заявлений позов задоволено; визнано протиправною бездіяльність відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо неподання до ГУ ПФ України у Львівській обл. пакету документів про призначення пенсії ОСОБА_1 за заявою від 16.04.2018р.; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 підготувати та подати до ГУ ПФ України у Львівській обл. документи відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затв. постановою правління ПФ України № 3-1 від 30.01.2007р., щодо розгляду питання призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років (а.с.98-103).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач ІНФОРМАЦІЯ_3 , який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову (а.с.109-114).
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що згідно вимог чинного законодавства уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України здійснюють перевірку поданих звільненими зі служби особами заяв про призначення пенсії, проводять обчислення вислуги років для призначення пенсії і встановлюють наявність підстав для її призначення. Після цього такий орган законодавчо наділений компетенцією направити подання про призначення пенсії за вислугу років до територіального органу пенсійною фонду України або відмовити у такому поданні.
За таких обставин, у разі відсутності у заявника достатньої вислуги років, Львівський ОВК, як уповноважений орган на перевірку документів і встановлення підстав для призначення пенсії, правомірно відмовив у направленні до ГУ ПФ України у Львівській обл. відповідних документів, які необхідні для призначення пенсії за вислугу років.
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018р. у справі № 537/1980/16-а.
Також судом не визначено, яку саме вислугу років необхідно зазначити ІНФОРМАЦІЯ_4 в поданні для призначення пенсії позивачу. При цьому, особова справа позивача разом із розрахунком вислуги років до ІНФОРМАЦІЯ_2 не надходила, а отже сам розрахунок не проводився.
Звертає увагу на те, що в наказі відповідної посадової особи, яка має право звільняти військовослужбовців з військової служби, визначається питання про те, чи набув військовослужбовець при звільненні право на пенсію. В наказі Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України № 427 від 22.09.2018р. не зазначено відповідної вислуги років в календарному і пільговому обчисленні. За таких умов позовні вимоги до Львівського ОВК щодо направлення документів для призначення пенсії слід вважати передчасними.
Щодо застосування редакції закону на момент звільнення позивача з військової служби, то Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.1999р. у справі № 1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип, закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Отже, оскільки в момент виникнення права позивача на призначення пенсії (на момент звільнення 19.10.2018р.) діяла редакція ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», із змінами, внесеними згідно із Законом України № 3668-VI від 08.07.2011р., тому суд першої інстанції не врахував вказаних норм та дійшов помилкового висновку.
Вказана правова позиція узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 30.01.2018р. по справі № 539/3872/14-а.

Позивачем ОСОБА_1 скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якій останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального і процесуального законодавства та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.138-140).

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, заперечення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Під час судового розгляду встановлено, що відповідно до витягу з наказу начальника Національної академії Сухопутних військ імені Петра Сагайдачного (по стройовій частині) № 267 від 19.10.2018р. підполковник ОСОБА_1 виключений із списків особового складу 22.11.2018р. Календарна вислуга років у Збройних Силах України позивача становить 22 роки 04 місяці 23 дні (а.с.8).
19.07.2019р. позивач ОСОБА_2 звернувся до Львівського ОВК із заявою про направлення до ГУ ПФ України у Львівській обл. документів, які необхідні для призначення йому пенсії за вислугою років у відповідності до умов та в розмірі, визначених у ст.ст.12, 13 Закону України № 2262-XII від 09.04.1992р. «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції, що діяла на момент укладення ним контракту з Міністерством оборони України (01.04.2011р.) (а.с.9).
30.07.2019р. відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_3 позивачу ОСОБА_3 надана відповідь про те, що відповідно до спеціального закону - Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» - пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу незалежно від віку, за наявності відповідної вислуги років. Цим Законом не передбачено визначення права на пенсію на момент укладення контракту. Звідси, ІНФОРМАЦІЯ_3 не має правових підстав для оформлення подання для призначення пенсії позивачу та скерування його до ГУ ПФ України у Львівській обл.
Також за умови набуття такого права позивачу повідомлено перелік документів, які необхідно подати (а.с.10).

Приймаючи рішення та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до аналізу чинного законодавства щодо пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, слідує, що уповноважені структурні підрозділи міністерств та відповідних служб наділені лише повноваженнями на підготовку та подання за зверненням особи необхідних документів до відповідних пенсійних органів, що призначають пенсії.
В свою чергу, рішення щодо призначення або відмови в призначенні певного виду пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» приймають органи ПФ України.
Отже, виключно органи ПФ України уповноважені приймати рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії тим категоріям осіб, на яких розповсюджується дія Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених і військової служби, та деяких інших осіб».
Таким чином, на Львівський ОВК покладено лише обов`язок подання та оформлення документів для призначення пенсій ОСОБА_3 , тоді як прийняття рішення щодо призначення пенсії здійснюється відповідним органом ПФ України.
Враховуючи викладене, відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо неподання до ГУ ПФ України в Львівській обл. пакету документів про призначення пенсії ОСОБА_1 за заявою від 19.07.2019р., а тому суд вважав за необхідне зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 підготувати та подати до ГУ ПФ України в Львівській обл. документи відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затв. постановою правління ПФ України № 3-1 від 30.01.2007р., про розгляд питання щодо призначення пенсії ОСОБА_3 .
При цьому, судом не досліджувалися обставини наявності чи відсутності у позивача права на призначення пенсії, оскільки спірні правовідносини виникли у зв`язку із недотримання відповідачем порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії.

Між тим, колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогами чинного законодавства та дійсним обставинам справи, з огляду на таке.

Аналіз фактичних обставин справи вказує, що предметом спору в цій справі є оскарження дій відповідача Львівського ОВК, які полягають у нескеруванні до пенсійного органу документів, необхідних для призначення позивачу пенсії за вислугою років. 
При цьому позивач наголошує на тому, що він має право на призначення пенсії за вислугу років, оскільки на момент укладення контракту на проходження військової служби вислуга для призначення спірної пенсії складала 20 років. Збільшення строку військової служби для призначення спірної пенсії вважає протиправним і таким, що порушує його право на пенсійне забезпечення.
Виключно органи ПФ України уповноважені приймати рішення щодо призначення або відмови у призначенні пенсії особам, на яких поширюються вимоги Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Отже, заявлений позов за своїм характером та змістом спрямований на вирішення питання щодо призначення позивачу пенсії за вислугою років, тобто, підпадає під категорію спорів, визначених п.3 ч.6 ст.12 КАС України. 
При цьому, позивач помилково відносить спір до такого, що пов`язаний з проходженням ним військової служби.

Розглядувані правовідносини регулюються приписами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Відповідно до ч.1 ст.1 цього Закону особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Відповідно до ч.1 ст.12 вказаного Закону пенсія за вислугу років призначається, зокрема:
а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби:
з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше;
з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше;
з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше.
Згідно з приписами ст.48 зазначеного Закону заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.
У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику роз`яснюється, які документи він повинен надати додатково. При наданні ним цих документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою, зазначені в частині першій цієї статті.
Особа, яка звернулася за призначенням пенсії, пред`являє паспорт або інший документ, що засвідчує особу.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений постановою правління ПФ України № 3-1 від 30.01.2007р.
Згідно з приписами п.1 цього Порядку заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної  охорони  України, Державної служби спеціального зв`язку та  захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).
Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).
Відповідно до п.12 вказаного Порядку уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.
Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії.
У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.

З наведеного слідує, що саме уповноважені структурні підрозділи здійснюють перевірку поданих звільненими зі служби особами заяв про призначення пенсії, здійснюють обчислення вислуги років для призначення пенсії і встановлюють наявність підстав для її призначення. Після цього такий орган законодавчо наділений компетенцією направити подання про призначення пенсії за вислугу років до територіального органу ПФ України або відмовити у такому поданні.
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палата Верховного Суду від 28.11.2018р. у справі № 537/1980/16-а, який в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковим для суду під час вирішення наведеного спору.

Згідно з п.3.2 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсії військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затв. наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014р., заяви про призначення/перерахунок пенсій за формою, передбаченою додатком 1 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», подаються до головних управлінь Пенсійного фонду України за місцем проживання заявника через відділи соціального забезпечення (відділи оформлення допомог, військових пенсій та пільг сектору соціальних виплат) обласних військових комісаріатів (ТЦКСП).

За таких обставин у разі відсутності у заявника достатньої вислуги років Львівський ОВК, як уповноважений орган на перевірку документів і встановлення підстав для призначення пенсії, вправі відмовити у направленні до відповідного пенсійного органу відповідних документів, які необхідні для призначення пенсії за вислугу років.

У розглядуваному випадку Львівський ОВК за результатами розгляду заяви позивача від 19.07.2019р. відмовив у скеруванні до пенсійного органу подання для призначення пенсії по причині відсутності у ОСОБА_1 необхідної календарної вислугу (а.с.10).

Оскільки Львівський ОВК є уповноваженим структурним підрозділом, який здійснює перевірку поданих звільненими зі служби особами заяв про призначення пенсії, здійснює обчислення вислуги років для призначення пенсії і встановлює наявність підстав для її призначення, тому останній в межах своїх повноважень вправі був прийняти вказане рішення.

У зв`язку з тим, що питання правомірності встановлення Львівським ОВК відсутності правових підстав для призначення пенсії за вислугу років покладалося позивачем в основу заявленого позову, тому суд першої інстанції безпідставно ухилився від правового аналізу цих доводів.
Твердження суду першої інстанції про те, що обставини наявності чи відсутності у позивача права на призначення пенсії не повинні досліджуватися, оскільки спірні правовідносини виникли у зв`язку із недотримання відповідачем порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії, є хибними.
В контексті наведеного колегія суддів виходить з того, що календарна вислуга років позивача у Збройних силах України становить 22 роки 04 місяці 23 дні.
Згідно зі ст.22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Статтею 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави, до яких в тому числі належать військовослужбовці (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999р. № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002р. № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій). Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що така служба пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.
Виходячи з практики Конституційного Суду України, розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини по їхньому пенсійному забезпеченню виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Регулювання встановлених у справі обставин повинно відбуватися з урахуванням наступних положень, викладених Конституційним Судом України у рішеннях від 13.05.1997р. № 1-зп, від 09.02.1999р. № 1-рп/99, від 05.04.2001р. № 3-рп/2001 та від 13.03.2012р. № 6-рп/2012, в яких висвітлена позиція щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів: закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акту не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.
Таким чином, зміст правовідносин, зокрема, прав та обов`язків особи, не може змінюватися зі зміною законодавчих норм.
З огляду на вищенаведене, право позивача на призначення пенсії за вислугу років визначаються за тими правилами, які були чинними на момент виникнення відповідного права.
При цьому, важливим моментом є саме момент виникнення права на призначення пенсії. Право на призначення пенсії виникає не в момент прийняття на службу, як на це вказує позивач, а в момент досягнення умов, за яких вона призначається. Тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню закон в редакції, чинній на момент виникнення права на призначення пенсії.
Вказана правова позиція узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду України від 10.02.2015р. у справі № 21-630а14 та від 01.07.2014р. у справі № 21-244а14, а також у постановах Касаційного адміністративного суду від 30.01.2018р. у справі № 539/3872/14-а, від 1.08.2019р. у справі № 802/1877/17-а.
Таким чином, оскільки у позивача не виникло право на призначення пенсії за вислугу років до часу набрання чинності Закону України № 3668-VI від 08.07.2011р. «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», тому п.«а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнений з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції Закону від 09.04.1992р., діючій на момент укладення позивачем контракту на військову службу (01.04.2011р.), застосуванню до спірних правовідносин не підлягає.

Частиною другою ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Принцип збалансованості інтересів людини з інтересами суспільства сформульовано у практиці Європейського суду з прав людини. Так, у рішенні від 07.07.1989р. у справі «Сорінг проти Сполученого Королівства» («Soering. United Kingdom») Суд зазначив, що Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року спрямована на пошук справедливого співвідношення між потребами, пов`язаними з інтересами суспільства в цілому, і вимогами захисту основних прав людини.
У рішенні від 17.10.1986р. у справі «Ріс проти Сполученого Королівства» («Rees v. United Kingdom») Європейський суд з прав людини зазначив, що, з`ясовуючи, чи існує позитивне зобов`язання стосовно людини, належить врахувати справедливий баланс, який має бути встановлений між інтересами всього суспільства й інтересами окремої людини.
Згідно рішення від 09.10.1979р. в справі «Ейрі проти Ірландії» («Airey v. Ireland») Суд констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат (рішення від 12.10.2004р. у справі «Кйартан Асмудсон проти Ісландії» («CASE OF KJARTAN v. ICELAND»).

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені положення законодавства, колегія суддів приходить до переконання про те, що заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, через що задоволенню не підлягає. 
В порядку ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1152 грн. 60 коп. слід покласти на апелянта Львівський ОВК.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, яке полягає у застосуванні закону, який не підлягає застосуванню до розглядуваних правовідносин, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.2 ч.1 ст.315, п.4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.11.2019р. в адміністративній справі № 1.380.2019.004327 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору Галицько-Франківський об`єднаний районний військовий комісаріат, про зобов`язання підготувати і подати до пенсійного органу документи для призначення пенсії за вислугу років, - відмовити.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відшкодуванню на користь Львівського обласного військового комісаріату не підлягають.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку лише у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	В. Я. Макарик  	
Дата складення повного судового рішення: 08.04.2020р.