Справа № 442/6741/19                                        Головуючий у 1 інстанції: Медведик Л.О. 
Провадження № 22-ц/811/3702/19                                Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А. 
Категорія:70

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

02 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
судді-доповідача: Левика Я.А.,
суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в складі судді Медведика Л.О. від 17 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на сина, який продовжує навчання, -

в с т а н о в и л а : 

       рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 жовтня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3  в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 23 вересня 2019 року і на час його навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку.  Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.
       Дане рішення оскаржив ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі просить рішення скасувати повністю та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Вважає рішення незаконним та не обґрунтованим. Зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не взяв до уваги його матеріальне становище, що є однією з умов при призначенні аліментів на дитину,, яка продовжує навчання. Вказує, що у нього немає такої фінансової можливості через те, що він на даний час не працює, оскільки здійснює догляд за своїм батьком, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є особою похилого віку, про що свідчить запис в трудовій книжці від 30.12.2014 року серії НОМЕР_1 . При цьому, здійснюючи догляд за батьком, він знаходиться на обліку в Самбірській РУСЗН та отримує дохід, а саме, компенсаційну виплату в розмірі 33,73 грн. щомісячно, що підтверджується довідкою №2052 від 09.10.2019 року. До того ж на даний він періодично сплачує аліменти на їхнього з позивачкою молодшого сина. Зазначає, що суд не врахував того, що їхні діти з позивачкою не проживають, а жодних доказів, які підтверджують проживання дітей з Позивачкою, останньою не надано. Звертає увагу, що також на те, що їхній син ОСОБА_5 , на утримання якого поданий даний позов, навчається за кошти державного бюджету. При цьому жодних доказів сплати за навчання сина позивачкою не надано, що також було проігноровано судом першої інстанції. Також зазначає, що при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не було взято до уваги те, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 30 серпня 2019 року по справі №442/5569/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, суд встановив обставину про відсутність у нього матеріальної можливості надавати допомогу своєму синові у зв`язку з навчанням. 
Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, заяви про уточнення позовних вимог, відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ч.3 ст.12, ст. 141, ч.2 ст. 247, ст. 264, ч.5 ст. 279 ЦПК України, ч.3 ст. 181, ч.1 ст. 199 СК України, п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та задовольняючи позов, виходив з того, що відповідач по справі ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який досяг повноліття, що стверджується свідоцтвом про народження останнього серії НОМЕР_2 від 11.06.2013 року (актовий запис № 435), виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Дрогобичу Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області. Відповідно до довідки № 150, виданої 22.07.2019 року Національним університетом «Львівська політехніка», ОСОБА_3 є студентом першого курсу та навчається на денній формі навчання Інституту комп`ютерних технологій, автоматики та метрології. Таким чином суд встановив, що відповідач є батьком сина ОСОБА_5 , який досяг повноліття та продовжує навчання. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказувала, що їй одній важко отримувати сина та матеріально допомагати йому з навчанням, проїздом, оплатою гуртожитку та харчуванням. Разом з тим, суд встановив, що молодша дитина сторін перенесла операцію, на яку затратилися кошти. Більше того, в зв`язку з скрутним матеріальним становищем позивач змушена була оформити кредит в АТ «ОТП Банк». Суд зазначив, що посилання відповідача на рішення суду від 30.08.2019 року не заслуговують на увагу, так як матеріальне становище позивача погіршилося. Враховуючи наведене, суд прийшов до переконання про підставність позовних вимог ОСОБА_2 , так як відповідач ОСОБА_1 згідно ч.1 ст.199 СК України зобов`язаний утримувати сина, який навчається. Також суд зазначив, що відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача суд стягнув 768,40 грн. судового збору в дохід держави.
Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції лише частково відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, а тому рішення суду підлягає зміні.
18.09.2019р. ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , у якому просила стягувати з відповідача в її користь аліменти на навчання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дня подачі позову і до закінчення ним навчання. 
04.10.2019р. ОСОБА_2 подала суду заяву про уточнення позовних вимог, у якій остаточно просила стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в її користь аліменти на навчання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку щомісячно з дня подачі позову і до закінчення ним навчання.
Вказує на те, що 31.08.2000 року уклала з відповідачем шлюб, який зареєстрований відділом РАГСу Дрогобицького міськвиконкому, актовий запис № 330. Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , якому ІНФОРМАЦІЯ_6 виповнилось 18 років. На даний час їхній син навчається на стаціонарному відділенні Національно університету «Львівська політехніка». Зазначає, що їй одній важко оплачувати навчання і витрати пов’язані з проїздом, оплатою гуртожитку, харчуванням сина. Крім того, вона проживає разом з матір`ю – інвалідом 2 групи, за якою здійснює догляд. В серпні місяці було проведено операцію на серці молодшого сина, який є також сином відповідача, через що вона змушена була оформити кредит в банку і на даний час з її зарплатної карточки проводиться стягнення. Багато коштів було витрачено на проїзд, придбання ліків, оплату операції. В зв`язку з даними обставинами змушена звернутись до суду з даним позовом.
Згідно ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Частиною 3 зазначеної вище статті передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Крім цього в абз. 2 п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року  " Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Аналізуючи обставини, що мають значення для справи в контексті згаданих норм матеріального закону та їх тлумачень колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги частково підставними.
Так, як вбачається із матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорювалось та не спростовано, – сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який досяг повноліття, що стверджується свідоцтвом про народження останнього серії НОМЕР_2 від 11.06.2013 року (актовий запис № 435), виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Дрогобичу Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області.
Відповідно до довідок № 150 від 22.07.2019 року та №157 від 20.08.2019 року, виданих Національним університетом «Львівська політехніка», ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання Інституту комп`ютерних технологій, автоматики та метрології та закінчує навчання 30 червня 2022 року (а.с. 2, 75).
Згідно довідки ОСББ «Володимир 46» №3 від 20.01.2020 року, ОСОБА_2 проживає без реєстрації за адресою АДРЕСА_2 , разом з дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (а.с. 72).
Згідно довідки, виданої ТзОВ «Леоні Ваєрінг Системс УА ГмБХ» №2325 від 12.07.2019 року, ОСОБА_2 працює в ТзОВ «Леоні Ваєрінг Системс УА ГмБХ» на посаді монтера кабельного виробництва та отримала дохід з липня 2018 року по червень 2019 року у розмірі 136993,76 грн.
Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що позивачка отримала кредит у банку на вартісне лікування молодшого сина, придбання медикаментів, на яке підтверджено відповідними довідками (а.с. 6-11).
Із матеріалів справи, також, вбачається, що відповідач не працює, оскільки здійснює догляд за своїм батьком ОСОБА_4 , який є особою похилого віку, про що свідчить запис у трудовій книжці від 30.12.2014 року.
Згідно Довідки №2052 від 09.10.2019 року, виданої Управлінням соціального захисту населення відділу соціальних допомоги та компенсацій, ОСОБА_1 отримав компенсаційні виплати, як особа, що не працює і здійснює догляд за інвалідом 1 групи, або особою похилого віку, що досягла 80 річного віку за період з квітня 2019 року по вересень 2019 року у розмірі 201,36 грн. 
Однак, однозначно слід вказати про те, що згадані доходи очевидно не можуть бути єдиним джерелом існування відповідача. 
Про наявність у нього інших джерел доходів свідчить розрахунків заборгованості по аліментах від 09.10.2019 року та від 21.01.2020 року з яких вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів у відповідача відсутня.
Крім цього, із вказаних розрахунків вбачається, що з відповідача продовжують стягуватися аліменти в користь позивачки на утримання молодшого сина ОСОБА_7 .
Крім цього, можливість надання коштів на утримання повнолітнього сина відповідачем стверджується і тим фактом, що ним у липні та серпні 2019 року двома значними платежами було погашено заборгованість зі сплати аліментів у сумах 10 тис. грн. та 12 тис. грн. (а.с. 39, 40).
Враховуючи вказане, а зокрема, і те, що син сторін досяг повноліття, однак продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги батьків; те, що на батьків покладено рівні обов`язки щодо утримання повнолітніх сина чи доньки які продовжуються навчання; доходи позивачки, що підтверджені відповідною довідкою; відсутність усіх даних про доходи відповідача, а також дані про наявність у нього доходів, які надають йому можливість надавати допомогу на утримання сина, який продовжує навчання; те, що повнолітній син проживає з позивачкою; те, що на утриманні позивачки знаходиться і молодший неповнолітній син сторін, а відповідачем сплачуються аліменти на його утримання; прожитковий мінімум на дорослу особу, який відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» складає 2027 грн.на місяць; те, що відповідач офіційно не працює; те, що відповідач здійснює догляд за батьком, який є особою похилого віку; те, що позивачка здійснює догляд за пристарілою матір`ю, яка є інвалідом ІІ групи, – колегія суддів вважає, що визначений розмір аліментів судом при задоволенні позовних вимог слід вважати до певної міри завищеним, а доводи апеляційної скарги слід вважати частково обґрунтованими.
Тому, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, оскільки розмір аліментів, що підлягає стягненню за оскаржуваним рішенням, як і вказаний позивачкою слід вважати завищеним. Рішення ж суду першої інстанції слід змінити. А саме слід зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню щомісячно з відповідача на користь позивачки на утримання сина сторін, що навчається до завершення ним навчання або до досягнення ним 23 років, (залежно від того яка подія настане швидше) з 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментівдо 1/6 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дорослу особу та слід вважати відповідатиме, обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону про які йшлося.
В решті рішення суду слід залишити без змін. Вказаним слід визнати доводи апеляційної скарги частково обґрунтованими та таку задовольнити частково, як і заявлені позовні вимоги.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.3, 376 ч.1 п.2-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, - 

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити частково.
       Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 жовтня 2019 року – змінити.
Зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню щомісячно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 ) на утримання сина  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_7  до закінчення навчання і /або/ досягнення сином 23-річного віку залежно від того, яка подіє наступить швидшез 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів до 1/6 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дорослу особу.
В решті рішення суду першої інстанції – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 02 червня 2020 року.

        Головуючий :                  Я.А. Левик

       Судді:                  Л.Б. Струс

                                                                                        М.М. Шандра