Ухвала
іменем України 
10 червня 2020 року
м. Київ
провадження № 51-2330ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                              ОСОБА_1 ,
суддів                                          ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Київського районного суду м. Полтави  від 4 жовтня 2019 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 2 березня 2020 року щодо зазначеної особи у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018170020002629,
встановив:
Засуджений ОСОБА_4   звернувся до суду з касаційною скаргою на судові рішення, постановлені щодо нього.
Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 18 травня 2020 року вказану касаційну скаргу було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК України та надано десятиденний строк для усунення недоліків.
У вищевказаному рішенні суду касаційної інстанції зазначено про необхідність належного обґрунтування істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуло б за собою безумовне скасування судового рішення. Зокрема, вказано, що, обґрунтовуючи незаконність судових рішень, засуджений не наводить підстав для їх скасування, визначених ст. 438 КПК України, не вказує, яке саме рішення за наслідками розгляду його касаційної  скарги має ухвалити Верховний Суд в цій частині. Крім того вказано, що прохання до Верховного Суду лише про скасування вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду викладено без урахування положень ст. 436 КПК України з огляду на те, які рішення має право приймати суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
На виконання ухвали касаційного суду засуджений ОСОБА_4 подав доповнення до  касаційної скарги, перевіривши які, суд установив, що зазначених в ухвалі Верховного Суду від 18 травня 2020 року недоліків не усунуто. 
Так, зі змісту доповнень до касаційної скарги вбачається, що засуджений заперечує відповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, вказує на неповноту судового розгляду, недостовірність доказів, що згідно з вимогами статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції. Крім того, прохальна частина касаційної скарги ОСОБА_4 не приведена у відповідність до вимог ст. 436 КПК України.
Таким чином, у доповненнях до касаційної скарги засуджений так і не наводить обґрунтування істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуло б за собою безумовне скасування оскаржених ним судових рішень, тобто недоліки касаційної скарги не усунуті.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України  касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Частина 4 ст. 429 КПК Українипередбачає, що залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Ураховуючи наведене, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід повернути.
Керуючись ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу на вирок Київського районного суду м. Полтави  від 4 жовтня 2019 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 2 березня 2020 року разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути засудженому ОСОБА_4 .
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді

ОСОБА_5                                             ОСОБА_2                                      ОСОБА_3