ПОСТАНОВА
Іменем України

18 травня 2020 року 

м. Київ
справа №638/19313/16-а
адміністративне провадження №К/9901/38626/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:  
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,  

розглянув у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу  ОСОБА_1 
на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 травня 2017 року (суддя Аркатова К.В.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2017 року (колегія у складі суддів Калитки О.М., Кононенко З.О., Бондара В.О.)
у справі №638/19313/16-а
за позовом ОСОБА_1 
до Державної екологічної інспекції у Харківській області
про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії.

І. РУХ СПРАВИ

1.          29.11.2016 до Дзержинського районного суду міста Харкова надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України у Харківській області.
2.          Позивач просив суд:
-          визнати дії Державної екологічної інспекції України в Харківській області щодо розгляду звернення від 29.02.2016, 03.03.2016, 29.06.2016 недостатніми і такими, що суперечать пункту 5.4 Положення про Державну екологічну інспекцію у Харківській області, а саме відповідач не виявив причин поданої оперативної інформації, не перевірив особисто достовірність інформації про факти зсипу ґрунту на не ліквідоване сміттєзвалище, не перевірив факти письмових звернень про запис сміттєзвалища в поліцію, не перевірив особистою присутністю факт засипання, а не ліквідації сміттєзвалища, не перевірив особистою присутністю факт засипання сміттєзвалища ґрунтом у водоохоронній зоні;
-          визнати дії відповідача щодо нагляду (контролю) припису Пісочинським органом виконавчої влади та Пісочинським органом місцевого самоврядування щодо ліквідації сміттєзвалища недостатніми і такими, що суперечать пункту 4.2 Положення про Державну екологічну інспекцію у Харківській області, а саме: без перевірки взято за достовірну інформацію про відсутність раніше утвореного сміттєзвалища на земельній ділянці поряд з земельною ділянкою по АДРЕСА_2, не перевірено особистою присутністю факт ліквідації сміттєзвалища, без перевірки взято за достовірну інформацію вказаних органів виконавчої влади та органу місцевого самоврядування без перевірки відповідних документів (акти вивозу сміття, акт ліквідації сміттєзвалища).
-          визнати дії відповідача щодо оцінки місця подій такими, що ігнорують пункт 4.2. б Положення про Державну екологічну інспекцію у Харківській області (земельна ділянка з сміттєзвалищем засипана жовтим ґрунтом (колишня земельна ділянка з родючим шаром грунта) має бути у встановленій водоохоронних зоні і через неї має проходити прибережна захисна смуга без права приватизації та використання за іншим призначенням частини вказаної смуги);
-          зобов`язати відповідача виконати дії в повному обсязі у відповідності до Положення про Державну екологічну інспекцію у Харківській області.
3.          Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.05.2017, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.072017, у задоволенні позову відмовлено.
4.          31.07.2017 до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 . Просить скасувати судові рішення, прийняти нове рішення про задоволення позову.
5.          Ухвалою від 01.08.2017 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження.
6.          28.08.2017 відповідач подав заперечення на касаційну скаргу. Інших клопотань не надходило.
7.          У зв`язку з ліквідацією Вищого адміністративного суду України справу передано на розгляд до Верховного Суду.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

8.           ОСОБА_1 звертався з письмовими зверненнями до Державної екологічної інспекції у Харківській області 29.02.2016 та 03.03.2016 щодо можливих порушень вимог природоохоронного законодавства в частині поводження з відходами і земельними ресурсами за адресою АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . 
9.          Суть порушення заявник пояснював тим, що смітник організовано на території Пісочинської селищної ради, що призводить до знищення родючого ґрунту під смітником. Пісочинська селищна рада вказівку Державної екологічної інспекції у Харківській області не виконала, смітник не ліквідувала та продовжує бездіяти, допускаючи складування на створеному смітнику різних матеріалів, створеної на смітнику металевої огорожі. Тобто, смітник лише засипано ґрунтом. В якості доказу додав фотоматеріали.
10.          Держекоінспекція у Харківській області надавала ОСОБА_1 відповіді від 29.03.2016 № П-37/01-27/02-20, від 29.07.2016 № П-154/01-27/02-20, від 15.08.2016 №П-154/01-27/02-20.
11.          У відповідях йдеться про те, що Держекоінспекцією здійснено заходи державного нагляду (контролю) шляхом направлення листа-вимоги голові Пісочинської селищної ради Харківської області, яким зобов`язано у разі підтвердження фактів викладених у зверненнях ліквідувати смітник. 
В свою чергу, Пісочинська селищна рада повідомила, що під час обстеження вказаної земельної ділянки представниками комісії селищної ради наявність побутових відходів, несанкціонованих і неконтрольованих звалищ відходів не виявлено та надано фотофіксацію земельної ділянки. 
Також комісією було встановлено, що власником вказаної земельної ділянки є громадянка України ОСОБА_2 , якій роз`яснено ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» щодо обов`язку утримувати в належному стані об`єкти благоустрою, що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту, прилеглу до цих об`єктів територію. Ознайомлено гр. ОСОБА_2 з видами відповідальності за влаштування несанкціонованих звалищ сміття, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
12.          До цього, а саме в 2015 році, ОСОБА_1 також звертався до Держекоінспекції у Харківській області з аналогічними зверненнями.
13.          У листах Держекоінспекції у Харківській області від 05.06.2015, 06.07.2015 зазначено, що під час фактичного виїзду 14.05.2015 з залученням голови селищної ради, в присутності ОСОБА_1 встановлено, що підтвердились факти, що на території ( АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ) у яру виявлено несанкціоноване розміщення сміттєзвалища (будівельні відходи). Доручено голові селищної ради забезпечити ліквідацію смітника, а про результати розгляду повідомити Держекоінспекцію. Крім того, з метою належного розгляду звернення ОСОБА_1 відповідний лист Держекоінспекція направила Управлінню Держземагенства у Харківській області та Харківському РВ ГУМВС України.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

14.          Позивач вимоги обґрунтував тим, що 29.02.2016, 03.03.2016, 29.06.2016 він звертався до Державної екологічної інспекції у Харківській області з інформацією про засипання смітника на земельній ділянці біля будинку № 167 ґрунтом. Очікував, що посадові особи інспекції виїдуть на місце порушення, але особисто ніхто з Держекоінспекції України в Харківській області не виїхав. Було надано лише письмову інформацію Пісочинської селищної ради про фактичну відсутність смітника. 
15.          Таким чином, на думку позивача, в діях відповідача є порушення пункту 4.2 Положення про Державну екологічну інспекцію у Харківській області, а саме відповідач не перевірив особисто, а використав інформацію Пісочинської селищної ради про відсутність раніше утвореного сміттєзвалища, не перевірив особисто факт засипання смітника ґрунтом. 
16.          Вважає, що відповідач порушив п. б п.4.2. зазначеного Положення, оскільки земельна ділянка з сміттєзвалищем засипана ґрунтом має бути у встановленій водоохоронній зоні і через неї повинна проходити прибережна захисна смуга без права приватизації та використання за іншим призначенням частини вказаної смуги.
17.          Відповідач проти позову заперечував. Вважає, що отримані звернення розглянув належно, доручивши голові селищної ради перевірити факти викладені у зверненнях ОСОБА_1 та проінформувати про результати перевірки Держекоінспекцію. Відповідно до ст. 21 Закону України "Про відходи" до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері поводження з відходами належить, зокрема, виконання вимог законодавства про відходи, здійснення контролю за раціональним використанням та безпечним поводженням з відходами на своїй території, ліквідація несанкціонованих і неконтрольованих звалищ відходів. Селищна рада повідомила, що нею вжито заходи щодо ліквідації смітника. ОСОБА_1 цього не спростував.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

18.          Відмовляючи в задоволенні позову, суди виходили з того, що відповідач, отримавши звернення від позивача щодо можливих порушень вимог природоохоронного законодавства, здійснив заходи державного нагляду (контролю) шляхом направлення листа-вимоги та надання інформації голові Пісочинської селищної ради, яким зобов`язано у разі підтвердження фактів викладених у зверненнях ліквідувати смітники. Останньою вжито відповідні заходи щодо ліквідації смітника. 
Таким чином, відповідач діяв у відповідності до ст. 21 Закону України "Про відходи", згідно з якою органи місцевого самоврядування наділенні повноваженнями щодо ліквідації сміттєзвалищ на своїй території.
Також відсутні докази, які б спростовували надану селищною радою інформацію про ліквідацію смітників та докази, які свідчать про порушення прав позивача з боку Державної екологічної інспекції України в Харківській області.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

19.          Позивач у касаційній скарзі посилається на те, що суди не врахували, що Держекоінспекція України в Харківській області не здійснила прямий контроль за Пісочинською селищною радою, незважаючи на те, що позивач вказував саме на вину цього органу місцевого самоврядування, та передала розгляд звернень селищній раді. 
Відповідач особисто не виявив причин звернення. Фактично Держекоінспекція особисто не перевірила факт засипання ґрунтом сміттєзвалища і допустила факт висипу ґрунту впритул до річки Пісочної, не перевірила чи відповідає дійсності інформація, надана селищною радою (чи є акти вивозу та ліквідації сміття). 
Суди не взяли до уваги, що земельна ділянка з сміттєзвалищем перебуває у водоохоронній зоні, через неї має проходити прибережна захисна смуга без права приватизації.
20.          У запереченнях на касаційну скаргу відповідач наводив ті самі аргументи, якими заперечував проти позову.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

21.          Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права та дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.
22.          Зміст спірних відносин у цій справі зводиться до питання про неналежність організації розгляду звернення позивача щодо можливих порушень, а саме утворенням смітника на земельній ділянці АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , невчинення дій, які б припинили порушення.
23.          Суди попередніх інстанцій відмовили в задоволенні позову з тих мотивів, що Держекоінспекція не допустила порушень в частині належного розгляду звернень.
24.          Верховний Суд погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
25.          З матеріалів справи вбачається, що власником земельної ділянки на якій, як доводив ОСОБА_1 , утворено смітник, є ОСОБА_2 
26.           ОСОБА_1 звертався до Держекоінспекції про виявлене ним порушення протягом 2015-2016 років.
27.          Факт утворення сміттєзвалища (будівельні матеріали) на земельній ділянці у яру вздовж АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 підтвердився. Це встановлено під час фактичного виїзду 14.05.2015 комісією у складі голови селищної ради та в присутності ОСОБА_1 .  
28.          Таким чином, порушення ст.35 Закону України "Про охорону земель", ст.55 Закону України "Про охорону навколишнього середовища" мало місце. Порушника ( ОСОБА_2 ) було повідомлено про обов`язок щодо утримання в належному стані об`єктів благоустрою, що перебувають у їх власності або користуванні (ст. 17 Закону України "Про благоустрій населених пунктів") та роз`яснено про відповідальності за влаштування несанкціонованих звалищ сміття, передбачену КУпАП.
29.          Оскільки, на переконання заявника, виявлене порушення не припинено, він в 2016 році звертався з проханням ліквідувати смітник. Вважає, що засипання смітника ґрунтом не означає його ліквідації, відсутні докази його ліквідації.
30.          Відповідачем у справі є саме Держекоінспекція, тому суди мали перевірити чи правомірно діяв зазначений суб`єкт в цій ситуації. 
31.          Розгляд та вирішення звернення позивача щодо виявлених екологічних порушень відповідач здійснив у спосіб доручення відповідному органу місцевого самоврядування перевірити інформацію, ліквідувати порушення (у разі його виявлення), повідомити про результати. Додатково про виявлене в 2015 році порушення та з метою вжиття необхідних заходів Держекоінспекція повідомила Управління Держземагенства у Харківській області та Харківський РВ ГУМВС України.
32.          Відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля. Статтею 16 Конституції України передбачено, що забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.
33.          Відповідно до статті 1 Закону України «Про відходи» відходи - будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення.  
34.          Поводження з відходами - дії, спрямовані на запобігання утворенню відходів, їх збирання, перевезення, сортування, зберігання, оброблення, перероблення, утилізацію, видалення, знешкодження і захоронення, включаючи контроль за цими операціями та нагляд за місцями видалення.
35.          Суб`єктами права власності на відходи відповідно до статті 9 Закону України «Про відходи» є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи та організації усіх форм власності, територіальні громади, і держава. Територіальні громади є власниками відходів, що утворюються на об`єктах комунальної власності чи знаходяться на їх території і не мають власника або власник яких невідомий (безхазяйні відходи). Держава є власником відходів, що утворюються на об`єктах державної власності чи знаходяться на території України і не мають власника або власник яких невідомий (крім відходів, зазначених у частині другій цієї статті), а також в інших випадках, передбачених законом. Від імені держави управління відходами, що є державною власністю, здійснюється Кабінетом Міністрів України відповідно до закону.
36.          Відповідно до статті 15 Закону України «Про відходи» громадяни України, іноземці та особи без громадянства зобов`язані: дотримуватися вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів у сфері поводження з відходами; виконувати інші обов`язки, передбачені законами, щодо запобігання забрудненню навколишнього природного середовища відходами.
37.          Відповідно до пункту «и» частини першої статті 21 Закону України «Про відходи» органи місцевого самоврядування у сфері поводження з відходами також забезпечують ліквідацію несанкціонованих і неконтрольованих звалищ відходів.
38.          Таким чином, Суд погоджується, що орган місцевого самоврядування наділений повноваженнями щодо ліквідації сміттєзвалищ на своїй території.
39.          Водночас, колегія суддів звертає увагу, що скаржник просив Держекоінспекцію здійснити перевірку в цій частині саме за селищною радою, так як вважав, що селищна рада неналежно виконала вимоги Держекоінспекції щодо перевірки території на якій було створено смітник, а потім засипано ґрунтом.
40.          Відповідно до п.2 Положення про Державну екологічну інспекцію в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, Держекоінспекції здійснюють державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства.
41.          Таким чином, Держекоінспекція здійснюючи заходи контролю за органом місцевого самоврядування за дотриманням вимог екологічного законодавства, може проводити щодо такого суб`єкта перевірку шляхом складення акту, винесення припису, складення протоколу про адміністративне правопорушення.
42.          Враховуючи наведене правове регулювання, а також те, що орган місцевого самоврядування інформував Держекоінспекції про результати проведеної перевірки, про те, що смітник ліквідовано, надавши докази фотофіксації, Суд вважає, що розгляд звернення ОСОБА_1 проведено належно.
43.          Вимога про необхідність проведення перевірки особисто інспекцією, особисту перевірку інспекцією чи відповідає дійсності інформація селищної ради про ліквідацію смітника, не ґрунтується на вимогах законодавства, так як орган місцевого самоврядування уповноважений здійснювати такі заходи самостійно з наступним інформування Держекоінспекції.
44.          Вимога заявника пов`язана з незаконним утворенням смітника іншою фізичною особою. Ці факти перевірено. Невдоволення заявника порядком розглядом його заяви, не свідчить, що цей суб`єкт діяв протиправно. Суд не вбачає в його діях під час розгляду звернення ознак порушення.
45.          Водночас, щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача особисто перевірити факти порушення, зокрема, в частині знищення родючого ґрунту, Суд зазначає наступне.
46.          Відповідно до ч. 6 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю), у разі виявлення порушень вимог законодавства, складає акт, який повинен містити відповідні відомості, зокрема й відомості про   стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.
47.          Згідно статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» підставами для здійснення позапланових заходів є обґрунтоване звернення до контролюючого органу виключно фізичної особи з зазначенням конкретних порушень вимог природоохоронного законодавства та найменування суб`єкта господарювання.
48.          Статтею 152 КУпАП передбачено, що порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
49.          Відтак, у разі наведення конкретних порушень щодо забруднення шару ґрунту, скаржник може вимагати в подальшому здійснення перевірки контролюючим органом. В даному зверненні таких обставин не наведено.
50.                    Враховуючи наведене, Суд не встановив порушень норм матеріального при ухваленні судового рішення і погоджується з висновком суду першої та апеляційної інстанції у справі, якими доводи скаржника відхилено.
51.          Відповідно до ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
52.          Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. 350, 355, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 травня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                 Кравчук В.М.

Суддя                                                                                                     Єзеров А.А.

Суддя                                                                                                    Стародуб О.П.