ПОСТАНОВА
Іменем України

31 березня 2020 року

Київ
справа № 802/539/16-а
провадження № К/9901/12495/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Чиркіна С.М., розглянувши в порядку письмового провадження в касаційному порядку справу за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича на постанову Вінницького окружного адміністративного суду у складі судді Воробйової І.А. від 19 травня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Совгири Д.І., Білоуса О.В., Курка О.П. від 5 липня 2016 року, 

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, в якому просила:
- визнати протиправною відмову уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. у поновленні терміну та включенні до реєстру кредиторів ПАТ «Дельта Банк» для отримання 45031,16 грн у відповідності до договору                              № 005-01501-111111 від 11 листопада 2011 року;
- зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію                  ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. включити ОСОБА_1 до реєстру кредиторів ПАТ «Дельта Банк»  для отримання 45031,16 грн у відповідності до договору № 005-01501-111111 на відкриття поточного рахунку з використанням та обслуговуванням платіжної картки від 11 листопада 2011 року.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 19 травня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 5 липня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково.
Зобов`язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію                             ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. включити ОСОБА_1 до реєстрів кредиторів банку для отримання 45031,16 грн у відповідності до договору № 005-01501-111111 на відкриття поточного рахунку з використанням та обслуговуванням платіжної карти від 11 листопада 2011 року.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

3. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що вклади позивача у ПАТ «Дельта Банк» є його власністю, право на які гарантоване державою відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, норми якої згідно положень статті 8 Конституції України та статті 9 Кодексу адміністративного судочинства  України є пріоритетними над нормами вітчизняного законодавства, в тому числі тими, які встановлюють певні обмеження в часі щодо звернення власника за отриманням відповідної компенсації втраченого майна.        
В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Брумареску проти Румунії» (GC), пункт 78 наголошено на необхідності підтримання «справедливої рівноваги» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе «особистий і надмірний тягар».
Приймаючи до уваги практику Єропейського суду з прав людини, суд вирішуючи даний спір враховував, що відповідно до статті 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.
Подання позивачем заяви з пропуском строку встановленого Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» із урахуванням її хвороби та відсутності на території України у період з дня відліку вказаного строку не є підставою для позбавлення її законних прав на включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

4. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадиров В.В. звернувся із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 18 травня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 5 липня 2016 року та ухвалити нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог. 

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

5. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 11 листопада 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 укладено договір на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговуванням дебетної платіжної картки № 005-01501-111111, відповідно до умов якого банк відкриває клієнту поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривнях та забезпечує приймання та зарахування на рахунок грошових коштів, проведення розрахунків за операціями, а Клієнт зобов`язується оплатити послуги банка, в розмірі, визначеному тарифами та правилами.
Згідно виписки за договором № 005-01501-111111 за період з 28 травня 2015 року по 10 травня 2016 року на рахунок № НОМЕР_1 відкритий в ПАТ «Дельта Банк» на ім`я ОСОБА_1 , зараховано кошти в сумі 37082,34 грн.
Згідно виписки по особовому рахунку № НОМЕР_2 відкритого в ПАТ «Дельта Банк» на ім`я ОСОБА_1 за період з 27 травня 2015 року по 10 травня 2016 року на даний рахунок зараховано кошти в сумі 7948,82 грн.
На підставі постанови Правління Національного банку України від 2 березня 2015 року № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 2 березня 2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 3 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» - Кадирова В.В.
Постановою Правління НБУ від 2 жовтня 2015 року № 664 вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати АТ «Дельта Банк», у зв`язку з чим виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 2 жовтня 2015 року про ліквідацію АТ «Дельта Банк». Процедуру ліквідації розпочато з 5 жовтня 2015 року.
8 жовтня 2015 року інформація про запровадження процедури ліквідації в ПАТ «Дельта Банк» офіційно опублікована в засобах масової інформації, зокрема в газеті «Голос Україна».
26 січня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. із заявою щодо включення її до реєстру кредиторів для отримання 45031,16 грн у відповідності до договору на відкриття поточного рахунку з використанням картки та обслуговуванням дебетної платіжної картки                                         № 005-01501-111111 від 11 листопада 2011 року.
Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадиров В.В. листом від 4 лютого 2016 року № 05-3233797 повідомив позивача про те, що протягом 30 днів з моменту опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії та, відповідно, ліквідацію Банку кредитори мають право заявити свої вимоги, в разі пропущення строку такі вимоги вважаються погашеними та до реєстру не включаються. Так як ОСОБА_1 заявила вимоги із пропущенням даного строку, відсутні правові підстави для задоволення та включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку її вимог.

6.  Вважаючи таку відмову у задоволенні кредиторської вимоги необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

7. Касаційна скарга обґрунтована тим, що Законом  України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено чіткий порядок звернення кредиторів із вимогами про забезпечення відшкодування коштів, зокрема щодо включення їх до реєстру кредиторів та правові підстави задоволення Фондом таких вимог.
Позивач не звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» з кредиторськими вимогами в строк, передбачений Законом, його кредиторські вимоги до реєстру акцептованих вимог не можуть бути включені, оскільки Законом чітко встановлений строк для подання заяв кредиторами, який є виключним та підстав для його поновлення Законом не передбачено.
Порушення кредитором установленого законодавством тридцятиденного строку для звернення з вимогами про забезпечення відшкодування коштів за вкладами виключає наявність правових підстав для їх прийняття Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за умови дотримання Фондом порядку оповіщення кредиторів про ліквідацію банку.

8. Відзиву на касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 19 травня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 5 липня 2016 року ОСОБА_1  не подано.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

9. Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

10. Цим Законом також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. 

11. Відповідно до пункту 17 частини 1 статті 2 зазначеного Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

12. За змістом статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. 

13. Згідно із частиною 1 статті 4 вказаного Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

14. Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими частиною 2 статті 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», серед яких, зокрема, акумулювання коштів, отриманих із джерел, визначених статтею 19 цього Закону; здійснення регулювання участі банків у системі гарантування вкладів фізичних осіб; здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організація відчуження активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

15. На підставі частини 5 статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

16. Відповідно до частини 2 статті 37 зазначеного Закону Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом. 

17. За приписами частини 1 статті 54 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.       

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

18. У справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій під час розгляду спору виходили з того, що цей спір є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів. На думку колегії суддів Верховного Суду, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм права з огляду на нижченаведене.

19. За змістом наведених правових норм на Фонд, який є юридичною особою публічного права, покладено функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Зі свого боку, уповноважена особа Фонду виконує від його імені делеговані Фондом повноваження щодо забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

20. Вирішуючи питання про віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду, слід ураховувати не лише суб`єктний склад правовідносин, які склалися між сторонами, а й сутність (характер) таких правовідносин. 

21 Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

22. Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

23. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

24. Правовідносини, щодо яких виник спір, обумовлені наявністю кредиторських вимог (майнових вимог фізичної особи до суб`єкта господарювання - Банку, що ліквідується), які задовольняються у порядку черговості, визначеної статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за рахунок коштів, одержаних унаслідок ліквідації та продажу майна банку.
25. Повноваження уповноваженої особи Фонду щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів та внесення змін до цього реєстру визначені пунктом 4 частини 1 статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
26. Відповідно до частини 1 статті 52 зазначеного Закону кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у певній черговості. Зокрема, у четвертій черзі задовольняються грошові вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом.
27. Аналіз наведених норм свідчить про те, що основні функції Фонду мають як владний характер, зокрема щодо врегулювання правовідносин у сфері банківської діяльності, так і не містять владної складової, а спрямовані на здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом тимчасової адміністрації та ліквідації.
28. Зазначене дає підстави стверджувати, що оскільки лише Фонду за законом доручено забезпечувати відновлення платоспроможності банку або підготовку його до ліквідації, а спірні правовідносини випливають з укладеного між банком і фізичною особою договорів, уповноважена особа та Фонд у цьому випадку діють як представники сторони договірних відносин.
29. Беручи до уваги наведене та враховуючи суть спірних правовідносин, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що спір про акцептування вимог кредиторів не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів. У свою чергу, враховуючи суб`єктний склад правовідносин, даний спір належить до підвідомчості судів загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства.
30. Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від                18 квітня 2018 року у справі № 826/7532/16 та від 22 серпня 2018 року у справі № 809/654/16, від            5 грудня 2018 року у справі № 813/799/16.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

31. Статтею 354 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і, зокрема, закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтею 238 цього Кодексу. 
Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

32. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції з 15 грудня 2017 року) суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

33. В силу положень статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України позивач має право протягом десяти днів з дня отримання ним цієї постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

34. Враховуючи, що судами першої та апеляційної інстанцій були порушені правила юрисдикції, колегія суддів приходить до висновку про скасування постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 19 травня 2016 року та ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 5 липня 2016 року, та закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 238, 239,  341, 345, 349, 354, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу  уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича задовольнити частково.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 19 травня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 5 липня 2016 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії закрити. 

Роз`яснити позивачу право на звернення з позовом до суду в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити позивачеві право на звернення протягом 10 днів з дня отримання ним цієї постанови до Верховного Суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. 

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та  оскарженню не підлягає.  

Суддя-доповідач          Н.В. Коваленко
судді                                                                                                          Я.О. Берназюк
                                                                                                                                       С.М. Чиркін