Ухвала
 
10 квітня 2020 року                                                                                            
м. Київ
 
справа № 315/1714/18
провадження № 61-3165ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області 
від 28 жовтня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду 
від 14 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - приватний нотаріус Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Горова Яна Олександрівна, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на частку в нерухомому майні та визнання договору дарування недійсним,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на частку в нерухомому майні та визнання договору дарування недійсним.
 
Рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 28 жовтня 2019 року позов задоволено частково, встановлено факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу в період з 01 серпня 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 . В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 14 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 28 жовтня 2019 року залишено без змін.
Рішення судів попередніх інстанції мотивовані тим, що спірне нерухоме майно, яке придбане відповідачем 14 листопада 2007 року до спільного проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу, є особистою приватною власністю відповідача ОСОБА_2 , а тому положення статті 74 СК України не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.
14 лютого 2020 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 28 жовтня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 14 січня 2020 року, повний текст якої складено 17 січня 2020 року, в якій просила оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою Верховного Суду від 04 березня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків.
Вимоги ухвали суду від 04 березня 2020 року виконані, судовий збір сплачено.
Заявник як підстави касаційного оскарження зазначає необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах застосованих судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, зокрема висновків Верховного Суду України, викладених у постановах 07 грудня 2016 року у справі 
№ 6-1568цс16 від 05 квітня 2017 року у справі № 6-399цс17 (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України), а крім того вважає, що у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування норми права (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України). Також вказувала на неправильний розподіл судових витрат.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року  № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Частиною першою статті 394 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) передбачено те, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 28 жовтня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 14 січня 2020 року подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України. 
Оскільки вимоги ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху виконані, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження, на час вирішення питання про відкриття касаційного провадження не встановлені, тому необхідно відкрити касаційне провадження у справі № 315/1714/18.
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 28 жовтня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 14 січня 2020 року у справі № 315/1714/18.
Витребувати із Гуляйпільського районного суду Запорізької області матеріали цивільної справи № 315/1714/18.
Копію ухвали надіслати ОСОБА_1 , а також учасникам справи із копіями касаційної скарги та доданих до неї документів.
Роз`яснити учасникам справи право подати до суду касаційної інстанції з додержанням вимог статті 395 ЦПК України відзив на касаційну скаргу у строк до 08 травня 2020 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                              В. В. Шипович
 
Є. В. Синельников
 
С. Ф. Хопта