Постанова
Іменем України
28 травня 2020 року
м. Київ
справа № 646/7805/16-ц
провадження № 61- 3174св18 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Фаловської І. М.
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 , 
відповідач - ОСОБА_3 , 
відповідач - ОСОБА_4 ,
 
позивач - ОСОБА_4 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
відповідач - ОСОБА_3 , 
відповідач - ОСОБА_1 ,
 
позивач - ОСОБА_3 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
відповідач - ОСОБА_1 , 
відповідач - ОСОБА_4 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2016 року у складі судді Шуліка Ю. В. та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 14 грудня 2017 року у складі колегії суддів Коваленко І. П., Овсяннікової А. І., Сащенко І. С.,
 
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2011 року ОСОБА_2  звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , в якому просила виділити їй в натурі відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 22 червня 2011 року наступні приміщення: 3-кабінет,                       4-частина коридору, 5 та 6 - торговельні приміщення, 8-санузел, які знаходяться на першому поверсі нежитлової будівлі літ. И-2, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Позов мотивовано тим, що позивач є власником ј частки нежитлової будівлі літ. И-2, загальною площею 273,1 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Іншими власниками вказаної будівлі є відповідачі. Між ними виникають суперечки щодо користування власністю, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з вимогами про виділення належної їй частки у спірному майні в натурі. 
У липні 2012 ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , в якому просив визначити порядок користування нежитловими приміщеннями у будинку      И -2, розташованому у АДРЕСА_1 , за варіантом № 1 вказаної судової експертизи.
У жовтні 2012 року ОСОБА_1 подала зустрічний позов до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просила визначити порядок користування нежитловим будинком, за фактичним користуванням, що відповідає 1 варіант, запропонованому експертом у висновку судової будівельно-технічної експертизи № 3499 від 29 серпня 2014 року, та виділити у її користування: кабінети №№ 14, 16,17, площею 15 кв.м,                  17,3 кв.м, 15,6 кв.м, разом 47,9 кв.м; ОСОБА_3 - кабінет № 3 площею     12,8 кв.м, коридор № 4 площею 6,1 кв.м, підсобне приміщення № 4а, площею 1,8 кв.м, торгівельне приміщення № 5, площею 26,2 кв.м, торгівельне приміщення № 6 площею 19,6 кв.м, санвузол №8, площею 6,8 кв.м, торгівельне приміщення № 9 площею 16,4 кв.м, кабінет № 10 , площею            14 кв.м, кабінет № 11 , площею 12,5 кв.м, разом 116,2 кв.м;  ОСОБА_4 - кабінет № 13, площею 7,4 кв.м; ОСОБА_2 - кабінет № 15, площею 25,5 кв.м, кабінет № 18 , площею 11,6 кв.м, кабінет № 19 , площею 11,9 кв.м, разом 49,0 кв.м. Тамбур № 1, площею 3,4 кв.м, сходову клітину            № 2, площею 11,2 кв.м, сходову клітину № 12, площею 14,5 кв.м, коридор             № 20, площею 16,8 кв.м, санвузол № 20а, площею 4,6 кв.м - залишити у спільному користуванні співвласників.
У липні 2013 року ОСОБА_4 подала зустрічний позов до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , в якому також просила визначити порядок користування нежитловими приміщеннями у будинку И-2, розташованому у АДРЕСА_1 , за варіантом № 1 вказаної судової експертизи.
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 також просили зобов`язати                 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 закласти дверний отвір між приміщеннями № 15 і № 16 при участі у витратах на переобладнання у рівних долях;  зобов`язати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у приміщеннях, виділених їм у користування, встановити прилади обліку споживання електроенергії для особистої оплати кожним співвласником за електропостачання у нежитловий будинок літ.И-2 по АДРЕСА_1 ; встановити для ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 порядок оплати часток від загальної вартості холодної і гарячої води та водовідведення, що постачаються у нежитловий будинок літ.И-2 по АДРЕСА_1 , пропорційний кількості осіб, що знаходяться у приміщеннях, виділених кожному зі співвласників у користування; встановити для ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 порядок оплати часток від загальної вартості теплової енергії, що постачаються у нежитловий будинок літ. И-2 по АДРЕСА_1 , пропорційний розміру площі приміщення, що знаходяться у приміщеннях, виділених кожному зі співвласників у користування; встановити для ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 порядок користування землею під будівлею, пропорційний розміру площі приміщень, виділених кожному із співвласників у користування.
Зустрічні позови мотивовані тим, що ОСОБА_1 є власником ј частки нежитлової будівлі літ. И-2, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 є власником 1/16 частки, ОСОБА_3 - власником 7/16 часток, ОСОБА_2 - власником 1/4 частки. Співвласники не можуть дійти згоди щодо спільного користування будинком. Проте, між ними склався фактичний порядок користування вказаним нежитловим будинком, що є підставою для встановлення такого порядку судом. 
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій           
Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 25 листопада 2016 року позов ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 задоволено частково. 
Визначено порядок користування приміщеннями у нежитловій будівлі             літ. И-2, розташованої у АДРЕСА_1 , виділивши в користування: 
ОСОБА_1 - кабінети № № 14, 16,17, площею 15 кв.м, 17,3 кв.м., 15,6 кв. м., разом 47,9 кв.м. Тамбур 1 площею 3.4 кв.м, сходову клітину 2, площею 11,2 кв.м, сходову клітину 12, площею 14,5 кв.м, коридор 20, площею             16,8 кв.м, санвузол 20а, площею 4,6 кв.м, разом 16,8 кв.м - залишено у спільному користуванні власників, всього 64,7 кв.м, що менше на 3,05 кв.м.
ОСОБА_2 - кабінет № 15, площею 25,5 кв.м, кабінет № 18 , площею 11,6 кв.м, кабінет № 19 , площею 11,9 кв.м, разом 49,0 кв.м. Тамбур 1, площею 3.4 кв.м, сходову клітину 2, площею 11,2 кв.м, сходову клітину 12, площею 14,5 кв.м, коридор 20, площею 16,8 кв.м, санвузол 20а, площею           4,6 кв.м, разом 16,8 кв.м - залишено у спільному користуванні власників, всього 65,8 кв.м, що на 1,95 кв.м менше.
ОСОБА_3 - кабінет № 3, площею 12,8 кв.м, коридор № 4, площею 6,1 кв.м, підсобне приміщення № 4а, площею 1,8 кв.м, торгівельне приміщення № 5, площею 26,2 кв.м, торгівельне приміщення № 6, площею 19,6 кв.м, санвузол №8, площею 6,8 кв.м, торгівельне приміщення № 9, площею 16,4 кв.м, кабінет № 10 , площею 14 кв.м, кабінет № 11 , площею 12,5 кв.м, разом 116,2 кв.м, що на 2,4 кв.м менше.
ОСОБА_4 - кабінет № 13, площею 7,4 кв.м. Тамбур 1, площею 3.4 кв.м, сходову клітину 2, площею 11,2 кв.м, сходову клітину 12, площею 14,5 кв.м, коридор 20, площею 16,8 кв.м, санвузол 20а, площею 4,6 кв.м, разом               16,9 кв.м - залишено у спільному користуванні власників, всього 24,3 кв.м, що на 7,4 кв.м більше.
Зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 закласти дверний отвір між приміщеннями № 15 і № 16 при участі у витратах на переобладнання у рівних долях.
Зобов`язано ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у приміщеннях, виділених їм у користування встановити прилади для ведення відокремленого обліку енергоносіїв, гарячої і холодної води та укласти договір про сплату частин від нарахувань за водовідведення. 
Стягнуто на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 судові витрати в сумі 1638,41 грн - по               546,13 грн з кожного.
Стягнуто на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 565,87 грн - 188,62 грн з кожного.
Стягнуто на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 13 793,70 грн -   4 597,90 грн з кожного.
У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду мотивовані тим, що сторони дійшли згоди про доцільність визначення порядку користування нежитловими приміщеннями саме за 1 варіантом, зазначеному у висновку експертизи, який відповідає фактичному користуванню, що склався між співвласниками та не порушує їх прав, а отже порядок користування підлягає встановленню саме за цим варіантом. 
З урахуванням висновку експерта, суд вважав правильним зобов`язати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у приміщеннях, виділених їм у користування встановити прилади для ведення відокремленого обліку енергоносіїв, гарячої і холодної води та укласти договір про сплату частин від нарахувань за водовідведення. Також суд зобов`язав ОСОБА_2 та ОСОБА_1 закласти дверний отвір між приміщеннями № 15 і № 16 при участі у витратах на переобладнання у рівних долях.
 Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі ОСОБА_2 , не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалені у справі рішення та відмовити у задоволенні позовів ОСОБА_3 ,   ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визначення порядку користування спільною власністю.  
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що позови ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 мали статус зустрічних позовних вимог та були прийняті до спільного розгляду з первісним позовом, який ухвалою суду 12 жовтня          2016 року залишено без розгляду. Разом з тим, питання про роз`єднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог у самостійне провадження судом не вирішено. 
Під час розгляду справи, суд першої інстанції за відсутності будь-яких доказів дійшов висновку про наявність згоди сторін на визначення порядку користування нежитловими приміщеннями саме за 1 варіантом, а не за 4 варіантом, запропонованим експертом. 
Застосовуючи до спірних правовідносин положення статті 358 ЦК України, суд допустив неправильне тлумачення цієї норми. 
Судами не враховано, що спільним майном є двоповерхова нежитлова будівля загальною площею 273,1 кв.м, до складу якої входять приміщення різного цільового призначення, а саме: торгівельні приміщення на першому поверсі, десять кабінетів, сходова клітина, коридор на 2 поверсі, тамбір, два санвузли. 
Заявник посилається на те, що її частка у спільній власності дорівнює                ј частині, тому, відповідно до змісту частини третьої статті 358 ЦК України, вона має право на ј частину торгівельних приміщень на першому поверсі,  ј частину кабінетів та ј місць загального користування. 
Внаслідок неправильного тлумачення положень статті 358 ЦК України суд визначив порядок користування приміщення, за яким всі торгівельні приміщення, які знаходяться на першому поверсі, виділені в користування одному співвласнику - ОСОБА_3 
ОСОБА_2   виділено у користування три кабінети і частину місць загального користування на другому поверсі, які значно  перевищують її частку місць загального користування, а вартість їх значно нижча. При цьому, на першому поверсі є торгівельне приміщення № 9, площею 16,4 кв.м, яке за розміром відповідає її частці.   
Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
У відзиві на касаційну скаргу, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , заперечують проти доводів заявника та просять залишити ухвалені у справі рішення судів попередніх інстанцій без змін, посилаючись на її законність і обґрунтованість.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.
Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Касаційна скарга задоволенню не підлягає.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
У справі, що переглядається судами, установлено, що сторони є співвласниками нежитлової будівлі літ. И-2, яка розташована за адресою:   АДРЕСА_1 , у таких частках: ОСОБА_1 - 1/4 частка, ОСОБА_4 - 1/16 частка, ОСОБА_3 - 7/16 часток, ОСОБА_2 - 1/4 частка.
Між сторонами, як співвласниками у праві спільної часткової власності,  виник спір щодо порядку користування нежитловими приміщеннями у вказаному будинку. 
Відповідно до статті 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
При встановленні порядку користування будинком (квартирою) кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина будинку (квартири) з урахуванням його частки в праві спільної власності на будинок (квартиру). Разом з тим виділені в користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.
Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 3499            від 28 вересня 2014 року, виходячи з технічного стану конструктивних елементів, планувального рішення, розмірів приміщень і наявності санітарних приміщень нежитлової будівлі літ. И-2 по АДРЕСА_1 , та часток співвласників, надати варіанти поділу будівлі відповідно до ідеальних часток кожного зі співвласників та з відступленням від ідеальних часток, та надати варіанти виділу власникам, не надається можливим.
Разом з тим, експерт надав п`ять можливих варіантів порядку користування приміщеннями нежитлової будівлі літ. И-2 по АДРЕСА_1 .
Між співвласниками склався фактичний порядок користування нежитловим будинком, який відповідає 1 варіанту, запропонованому експертом у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 29 серпня 2014 року.
За цим варіантом співвласникам нежитлової будівлі літ. И-2, по АДРЕСА_1 , сторонам у справі, виділяється у користування:                  ОСОБА_1 - кабінети № № 14, 16, 17, площею 15 кв.м, 17,3 кв.м, 15,6 кв.м, разом 47,9 кв.м. Тамбур 1 площею 3.4 кв.м, сходову клітину 2 площею            11,2 кв.м, сходову клітину 12 площею 14,5 кв.м, коридор 20, площею          16,8 кв.м, санвузол 20а, площею 4,6 кв.м, разом 16,8 кв.м - залишити у спільному користуванні власників, всього 64,7 кв.м, що менше на 3,05 кв.м.
ОСОБА_2 - кабінет № 15, площею 25,5 кв.м, кабінет № 18 , площею 11,6 кв.м, кабінет № 19 , площею 11,9 кв.м, разом 49,0 кв.м. Тамбур 1, площею 3.4 кв.м, сходову клітину 2 площею 11,2 кв.м, сходову клітину 12, площею 14,5 кв.м, коридор 20, площею 16,8 кв.м, санвузол 20а, площею          4,6 кв.м, разом 16,8 кв.м - залишити у спільному користуванні власників, всього 65,8 кв.м, що на 1,95 кв.м менше.
ОСОБА_3 - кабінет № 3, площею 12,8 кв.м, коридор № 4, площею 6,1 кв.м, підсобне приміщення № 4а, площею 1,8 кв.м, торгівельне приміщення № 5, площею 26,2 кв.м, торгівельне приміщення № 6, площею 19,6 кв.м, санвузол №8, площею 6,8 кв.м, торгівельне приміщення № 9, площею 16,4 кв.м, кабінет № 10 , площею 14 кв.м, кабінет № 11 , площею 12,5 кв.м, разом             116,2 кв.м, що на 2,4 кв.м менше.
ОСОБА_4 - кабінет № 13, площею 7,4 кв.м. Тамбур 1, площею 3.4 кв.м, сходову клітину 2, площею 11,2 кв.м, сходову клітину 12, площею 14,5 кв.м, коридор 20, площею 16,8 кв.м, санвузол 20а, площею 4,6 кв.м, разом            16,9 кв.м - залишити у спільному користуванні власників, всього 24,3 кв.м, що на 7,4 кв.м більше.
Для даного варіанту користування співвласникам необхідно: демонтувати дверні блоки, закласти дверні отвори між приміщеннями 15 та 16. Мережі електропостачання, водопостачання, каналізації та опалення залишити у спільному володінні. Встановити прилади для ведення відокремленого обліку енергоносіїв, гарячої і холодної води та заключити договір про сплату частин від нарахувань за водовідведення, опалення.
Установивши, що визначення порядку користування нежитловими приміщеннями саме за 1 варіантом, зазначеним у висновку експертизи не порушує права співвласників, враховує частки кожного власника у праві спільної часткової власності та їх не змінює, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визначення порядку користування нежитловими приміщеннями саме за цим варіантом.  
Наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій стосовно встановленого порядку користування приміщеннями у нежитловому будинку з урахуванням розміру часток у власності кожного із співвласників. Вказані аргументи спрямовані на доведення необхідності переоцінки доказів і обставин.
У справі, яка переглядається, суди дали оцінку всім наданим сторонами доказам, до переоцінки яких, в силу статті 400 ЦПК України, суд касаційної інстанції вдаватись не може, оскільки встановлення обставин справи, дослідження доказів та надання правової оцінки цим доказам є повноваженнями судів першої й апеляційної інстанцій.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків судів, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вмотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків судів попередніх інстанцій. 
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої та апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують. 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ :
Касаційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 14 грудня 2017 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                 В. С. Висоцька
 
  І. В. Литвиненко
 
  І. М. Фаловська