Номер провадження: 22-ц/813/3774/20 
Номер справи місцевого суду: 522/6919/19
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л.В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.03.2020 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого – Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,                
за участю секретаря – Чепрас А.І.,
учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – ОСОБА_2 
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2019 року у складі судді Домусчі Л.В., 
в с т а н о в и в:
У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків спричинених в результаті ДТП в розмірі 32 631,25 грн. та витрат за проведення оцінки вартості матеріальних збитків у розмірі 1700,00 грн.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2019 року у задоволенні позову відмовлено.
06.11.2019 від відповідача надійшла заява про розподіл судових витрат, в якій просив стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну допомогу в розмірі 13000 грн.
Додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02.12.2019 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судові витрати на правову допомогу у розмірі 8000 грн. В іншій частині заяви - відмовлено.
Не погодившись з додатковим рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд його скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити відповідачу у відшкодуванні судових витрат повністю.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідачем в якості доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості надано акт наданих послуг №1 до договору №1-22/05/19 від 22.05.2019 про надання правової допомоги. В зазначеному акті зазначається, що згідно умов договору №1-22/05/19 від 22.05.2019 клієнту надано правову допомогу, а саме представництво інтересів клієнта з питань підготовки та ведення судової справи. Також надано детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом. Виходячи зі змісту таблиці детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом вбачається послідовність дій адвоката (бюро) відповідно до нумерації строк. Тобто спочатку адвокатом було вчинено дії з ознайомлення з матеріалами справи, потім аналіз чинного законодавства, і закінчується п. 9 - дебати що відбулися 05.11.2019. Така послідовність свідчить про те, що дії адвоката, зазначені в пунктах 1-4 детального опису робіт, було вчинено адвокатом до укладання сторонами договору №1-22/05/19 від 22.05.2019 про надання правової допомоги, оскільки в п. 4 таблиці зазначається про підписання договору між відповідачем та адвокатом. Отже, зазначені витрати не підлягають розподілу. В зазначеній таблиці детального опису робіт (наданих послуг) - п.7 та п.9, адвокат (бюро) зазначає, що тривалість судових засідань, у яких брав участь адвокат, складає 120 хвилин за участь у судових засіданнях, що відбулися 10.06.2019 та 17.09.2019, а також 60 хвилин за участь у судовому засіданні, що відбулося 05.11.2019. Тобто адвокат (бюро) зазначає, що загальна тривалість судових засідань склала 180 хвилин. Зазначена кількість витраченого адвокатом часу у судових слуханнях не відповідає дійсності, не підтверджується жодним доказом не відповідає тривалості засідання зазначеній у журналі судового засідання та спростовується (аудіо) відеофіксацією. Оскільки обсяг витраченого адвокатом часу у розмірі 180 хвилин, згідно таблиці детального опису робіт (наданих послуг), у слуханнях в яких брав участь адвокат не підтверджується доказами, та спростовується даними журналу судових засідань і (аудіо) відеофіксацією, на підставі п. 2 ст. 137 ЦПК України зазначені витрати не підлягають розділу. В таких діях відповідача та її представника чітко вбачаються зловживання стороною чи її представником процесуальними правами. Адвокатом зазначено витрати за своє самонавчання - в п.2 таблиці детального опису робіт (наданих послуг) зазначає витрачений час на аналіз чинного законодавства, на що він витрачає 60 хвилин. Адвокат (бюро) в детальному описі робіт (наданих послуг) зазначає витрачений час на відправлення поштою відзиву на позовну заяву, що складає 30 хвилин. Можна припустити, що в перерахунку, у відповідності до ціни послуг - 13000,00 грн, вартість послуги адвоката - здійснення поштового відправлення тривалістю 30 хвилин - складає 722 гривні, 22 коп. Такі витрати на здійснення поштового відправлення є не співмірними з вартістю послуг пошти та не обґрунтованими. Зазначені дії не мають нічого -ного з правничою допомогою і можуть бути виконані будь- ким, хто не має юридичної освіти. Відповідачем не надано жодного доказу понесених адвокатом витрат. Сума стягнення є надуманою та ґрунтується на припущеннях. Відповідачем не надано звідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідачем не надано доказів про здійснення сплат 13000.00 грн, а адвокатом не надано доказів про отримання від відповідача 13000,00 грн за правничу допомогу (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Акт наданих послуг №1 до договору №1-22/5/19 від 22.05.2019 виписано на роботи (послуги) які неможливо однозначно охарактеризувати як правничу допомогу. В акті відсутні одиниці виміру, якими обчислюються дії адвоката (послуги та їх кількість), а зазначається лише загальна ціна. До акту не надано калькуляцію або іншу кошторисну документацію, з якої би випливала вартість і зміст кожної окремої дії адвоката з правничої допомоги. Детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом містить лише тривалості часу дій, які не відповідають дійсності, спростовуються та не підкріплені доказами. В квитанції №ПН 3446 від 23.05.2019 АБ «Південний» наданої та як доказ сплати відповідачем 5000,00 грн за послуги з правої допомоги, в графі призначення платежу не зазначено номеру та дати рахунку, виставленого адвокатським бюро «АБ КОМЕНДАНТОВ ГЕННАДИЙ», а також не зазначено інформацію щодо дати та номеру акту, надання послуг (виконаних робіт), відповідно до якого було здійснено оплату. Відсутній підпис платника. В квитанції №ПН 5342 від 16.09.2019 АБ «Південний» наданій як доказ сплати відповідачем 8000,00 грн за послуги з правової допомоги, в графі призначення платежу не зазначено номеру та дати рахунку, виставленого адвокатським бюро «АБ КОМЕНДАНТОВ ГЕННАДИЙ», а також не зазначено інформацію щодо дати та номеру акту надання послуг (виконаних робіт), відповідно до якого було здійснено оплату. Відсутній підпис платника. Позивачем не надано до суду рахунків відповідно до актів виконаних робіт (надання послуг) виставлених адвокатським бюро «АБ КОМЕНДАНТОВ ГЕННАДИЙ» до сплати зазначених у квитанціях сум. Надані позивачем докази про здійснення оплати у загальному розмірі 13000,00 грн підтверджують здійснення господарської операції з надання послуг правничої допомоги адвокатським бюро «АБ КОМЕНДАНТОВ ГЕННАДИИ», а їх назви (акту, таблиці) не кореспондуються між собою. Надані позивачем докази ґрунтуються на припущеннях.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.
Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість додатково рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Статтею 60 ЦПК України встановлено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Згідно зі ст. 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
У відповідності до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Частинами 1-3 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу відповідачем надано договір №1-22/19 про надання правової допомоги від 22.05.2019, додаткова угода від 22.05.2019, квитанції від 23.05.2019 на 5000 грн. та від 16.09.2019 на 8000 грн. 
З договору №1-22-05/19 про надання правової допомоги від 22.05.2019 вбачається, що ОСОБА_3 уклала вказаний договір з адвокатським бюро "КОМЕНДАНТОВ ГЕННАДІЙ" та відповідно до додаткової угоди до нього укладено на ведення даної справи. За умовами договору сторони погодили вартість гонорару, яка становить 13000 грн.
З квитанцій вбачається, що відповідачем здійснено оплату послуг за договором №1-22/19 про надання правової допомоги від 22.05.2019, квитанціями №ПН5342 від 16.09.2019 в розмірі 8000 грн. та №ПН3446 від 28.05.2019 в розмірі 5000 грн., які містять відмітку банку (а.с. 61, 78).
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що вказано у ч. 6 ст. 137 ЦПК України.
З вищевикладеного вбачається, що суд вправі зменшувати розмір витрат на правову допомогу, в разі заявлена іншою стороною клопотання про їх не співмірність. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.03.2018 (справа N907/357/16).
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Задовольняючи частково заяву про стягнення з позивача витрат на правову допомогу, суд прийняв до уваги заперечення позивача щодо розміру судових витрат та дійшов висновку, що обсяг деяких робіт і час, витрачений на вчинення процесуальних дій, підготовку документів, є явно неспівмірними зі складністю виконаних робіт адвокатом, проте при визначенні їх розміру не в повній мірі дотримався критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з кокретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Справа про відшкодування шкоди не є складною, відноситься за ціною позову до категорії малозначних, і доводи про безпідставність вимог позивача обґрунтовані відповідачем, виходячи з відзиву на позовну заяву лише висновками, наведеними у загальновідомій постанові Великої Палати Верховного суду, і практику за категорію таких справ слід вважати усталеною. Саме такі висновки покладені в основу рішення суду.
Разом із тим, в описі робіт адвоката зазначено, що 240 хв витрачено на аналіз судової практики, формування правової позиції, її роз`яснення та узгодження з клієнтом, підписання договору, що з огляду на вищезгадані доводи не відповідає критеріям реальності.
Розмір заявлених вимог складає 34331,25 грн, а розмір витрат на правову допомогу 13000 грн, що фактично складає 38 % відсотків від ціни позову. 
Зважаючи на викладене, додаткове рішення суду підлягає зміні шляхом зменшення витрат на правову допомогу до 5000 грн. 
Посилання апелянта на те, що частина робіт відповідно до детального опису виконана адвокатом до укладення договору не приймається судом до уваги, так як позовну заяву прийнято до розгляду 03.05.2019, договір про надання правової допомоги та додаткову угоду до договору укладено 22.05.2019.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2019 року змінити в частині розміру витрат на правову допомогу. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судові витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:                                                                                      

            Судді: