Номер провадження: 22-ц/813/5678/20 
Номер справи місцевого суду: 504/1131/18
Головуючий у першій інстанції Добров П. В.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого                        Сегеди С.М.,
суддів:                        Гірняк Л.А.,
Цюри Т.В.,
               
розглянувши у порядку письмового провадження  апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 11 грудня 2019 року у цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування у Лиманському районі Одеської області, про визнання місця проживання малолітніх дітей,

                                        встановив:
       
В провадженні Комінтернівського районного суду Одеської області перебувала цивільна справа за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування у Лиманському районі Одеської області, про визнання місця проживання малолітніх дітей.
22 жовтня 2019 року представник позивача ОСОБА_4 подала заяву про забезпечення позову, в якій вона просила зупинити стягнення з позивача аліментів на підставі постанови апеляційного суду Одеської області від 30.10.2018 року по справі №504/4422/17, в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання: неповнолітнього сина – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в сумі еквівалентної 100 євро у гривнях на кожну дитину щомісячно на день здійснення платежу, починаючи з 15.12.2007 року і до досягнення кожною дитиною повноліття – до вирішення спору по суті. Заяву обґрунтовував тим, що діти проживають разом із позивачем та повністю перебувають на його утриманні.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 11 грудня 2019 року заяву представника позивача ОСОБА_8 ОСОБА_9 про забезпечення позову - задоволено.
Зупинено стягнення аліментів з ОСОБА_3 на підставі постанови апеляційного суду Одеської області від 30.10.2018 року по справі №504/4422/17, в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в сумі еквівалентної 100 євро у гривнях на кожну дитину щомісячно на день здійснення платежу, починаючи з 15.12.2007 року і до досягнення кожною дитиною повноліття – до вирішення спору по суті. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали Комінтернівського районного суду Одеської області від 11 грудня 2019 року, та постановлення нової, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

31 березня 2020 року від Оре ОСОБА_10 . надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначив, що судом першої інстанції законно та обґрунтовано прийнято рішення про задоволення заяви про зупинення стягнення аліментів, у зв`язку з чим просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін (а.с. 43-45).

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 24.04.2020 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У зв`язку з цим, судове засідання не проводиться.
Частиною 2 ст. 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
У зв`язку з цим, датою ухвалення цього рішення є 24.04.2020 року.
При цьому колегією суддів враховано, що копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі та про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, останні отримали належним чином (а.с.33-34, 47-51). 
Також слід зазначити, що зворотнє повідомлення про направлення на адресу ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та органу опіки і піклування у Лиманському районі Одеської області вищевказаної копії ухвали суду, було передано головуючому судді 21.04. та 22.04.2020 року, відповідно (а.с.52), у зв`язку з чим розгляд справи призначено ухвалою суду від 23.04.2020 року та відбувся 24.04.2020 року. 

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, районний суд виходив із того, що невжиття заходів щодо зупинення стягнення за виконавчим листом може призвести до порушення прав позивача, тому суд вважав за доцільне задовольнити дану заяву та зупинити стягнення за виконавчим документом до завершення розгляду даної справи.
Крім того, суд послався на п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України відповідно якого позов може бути забезпеченим зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Апеляційний суд вважає, що такого висновку суд дійшов з порушенням норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.04.2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, від якого у сторін народились троє дітей: син – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 13.07.2016 року вказаний шлюб було розірвано.
03.06.2016 року між сторонами укладено шлюбний договір. За змістом п. 20 цього договору сторони домовились, що у випадку розлучення чоловік бере на себе зобов`язання надавати на матеріальне забезпечення дітей грошові кошти у гривневій сумі, еквівалентній 100 евро на кожну дитину в якості аліментів, та додаткові витрати, що пов`язані з лікуванням, навчанням та розвитком особистих здібностей кожної дитини.
30.10.2018 року постановою апеляційного суду Одеської області задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, а саме: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по цивільній справі №504/4422/17.
Разом з тим, 10.04.2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування у Лиманському районі Одеської області, про визначення місця проживання малолітніх дітей.
Крім того, 22.10.2019 року представник позивача ОСОБА_8 ОСОБА_9 подала заяву про забезпечення позову, в якій вона просила зупинити стягнення з позивача аліментів.
Суд першої інстанції заяву про забезпечення позову задовольнив на підставі п. 6 ч.1 ст. 150 ЦПК України.
Однак, судом не було враховано, що відповідно до положень п.6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_3 або  ОСОБА_1 не оскаржують у судовому порядку виконавчий документ, оскільки суть судового спору взагалі полягає у визначенні місця проживання дітей.
Таким чином, процесуальні підстави для застосування виду забезпечення позову, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, у матеріалах справи відсутні.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги. 

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її повністю спростовують, оскільки ухвалу постановлено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу суду скасувати і прийняти постанову, якою у задоволенні заявипредставника позивача ОСОБА_4 , відмовити.

Колегія суддів також вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 420,40 грн., як того вимагає ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 – 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 11 грудня 2019 року скасувати і прийняти постанову, якою в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_9 про забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення аліментів з ОСОБА_2 на підставі постанови апеляційного суду Одеської області від 30.10.2018 року по справі №504/4422/17, в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в сумі еквівалентної 100 євро у гривнях на кожну дитину щомісячно на день здійснення платежу, починаючи з 15.12.2007 року і до досягнення кожною дитиною повноліття – до вирішення спору по суті, відмовити.
Стягнути з ОСОБА_12 (ІПН) НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП (ІПН) НОМЕР_2 , сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень 40 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:                С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра