ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2020 року                                                                         м. Одеса
Єдиний унікальний номер справи: 1513/3308/2012
Апеляційне провадження № 22-ц/813/2454/20 
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Колеснікова Г.Я. (суддя-доповідач), 
суддів - Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С.
за участю секретаря Сороколет Ю.С.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Кілійського районного суду Одеської області від 13 листопада 2012 року у складі судді Балана М.В.,

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст подання
У жовтні 2012 року державний виконавець відділу державної виконавчої служби Кілійського районного управління юстиції Одеської області Волкова А.С. (далі - державний виконавець) звернулась до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 (а.с.1-4).
Зазначала, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Кілійського районного управління юстиції Одеської області (далі - ДВС) знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2182/11 від 21 квітня 2011 року, виданого Київським районним судом м.Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» суми заборгованості в розмірі 903 998,58 грн.
Посилаючись на те, що боржник ОСОБА_2 не сплачує борг у виконання вказаного виконавчого листа та станом на 29 жовтня 2012 року має заборгованість в розмірі 903 998,58 грн., державний виконавець Волкова А.С. просила суд тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов`язань по виплаті боргу згідно рішення Київського районного суду м.Одеси у справі №2-2182.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 13 листопада 2012 року подання державного виконавця задоволено. Тимчасово обмежено ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання нею зобов`язань, покладених рішенням Київського районного суду м.Одеси від 27 січня 2011 року у цивільній справі № 2-2182/2011 року (а.с.7).
Судове рішення мотивоване тим, що боржник ОСОБА_2 рішення суду про стягнення боргу не виконала та будь-яких дій, спрямованих на його виконання, не здійснила, а наявність невиконаних зобов`язань є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України.

Доводи апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 просить ухвалу Кілійського районного суду Одеської області від 13 листопада 2012 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні подання державного виконавця (а.с.9-11).
Незаконність ухвали суду апелянт мотивував порушенням норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права. Зокрема, зазначив, що судом першої інстанції не встановлено, а державним виконавцем не доведено наявність факту ухилення боржника від виконання рішення суду. Судом не врахована необізнаність боржника про наявність відкритого виконавчого провадження. Позбавлення права ОСОБА_2 покидати територію України є недоцільним та передчасним.
Відзив на апеляційну скаргу від інших учасників судового процесу не надійшов.

Позиція апеляційного суду
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15 січня 2020 року поновлено ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження ухвали Кілійського районного суду Одеської області від 13 листопада 2012 року та відкрито апеляційне провадження у справі (а.с.32-33).
Справа розглянута у відсутності осіб, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, що відповідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутність (а.с.50-52).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Постановляючи ухвалу про задоволення подання, суд першої інстанції виходив з того, що є правові підстави для обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.
Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, з огляду на таке.
Встановлено, що на виконанні у державного виконавця Волкової А.С. органу державної виконавчої служби Кілійського районного управління юстиції знаходилось виконавче провадження № 33269979, відкрите постановою від 06 липня 2012 року, з виконання виконавчого листа № 2-2182/11, виданого 21 квітня 2011 року Київським районним судом м.Одеси, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» суми 903 998,58 грн. (а.с.3).
Постановою про відкриття виконавчого провадження від 06 липня 2012 року державним виконавцем:
- зобов`язано боржника добровільно виконати вимоги виконавчого документа у строк до 13 липня 2012 року (п.2);
- накладено арешт на все майно, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення (п.4).
Матеріали справи не містять даних про направлення та вручення боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до вимог ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла на час звернення до суду) виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії, здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, у спосіб і порядок, зазначені виконавчим документом. Під час здійснення виконавчого провадження виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням. Аналогічна норма міститься у ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» у чинній редакції.
За нормами ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» (в редакції на час звернення до суду) право громадянина на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов`язань.
На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів справи.
З матеріалів справи не вбачається які заходи з примусового виконання рішення було проведені державним виконавцем з метою виконання ОСОБА_2 зобов`язань за рішенням суду.
Посилання у поданні на невиконання судового рішення не є підставою для обмеження у праві виїзду боржниці за межі України, оскільки законом не передбачені юридичні санкції у вигляді обмеження у праві виїзду за наявності лише факту невиконання зобов`язання.
Під поняттям «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням», розуміються будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо), що роз`яснив Верховний Суд України 01 лютого 2013 року при розгляді питань, які виникають в судовій практиці про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.
При зверненні до суду з поданням державним виконавцем додано: копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 06 липня 2012 року та копію виконавчого листа у справі № 2-2182/11. 
Отже, правові підстави вважати, що боржниця ухиляється від виконання судового рішення, за наявними в матеріалах справи доказами, відсутні.
Рішення суду підлягає виконанню за правилами Закону України «Про виконавче провадження».
Державний виконавець в поданні не зазначив як тимчасовий виїзд за межі України гарантує повернення боргу і яким чином цей борг може бути повернуто при застосуванні такого обмеження.
Відсутня відповідь на це питання і в рішенні суду першої інстанції.
Застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, національні суди зобов`язані забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну, було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.
Колегія суддів дійшла до висновку про відсутність правових підстав за національним законом для обмеження в праві виїзду за межі України боржниці ОСОБА_2 .
За даними інформаційної довідки від 03 лютого 2020 року, яка надана суду апеляційної інстанції виконавчою службою, виконавче провадження № 33269979 завершене 24 грудня 2012 року, виконавчий документ повернуто стягувачеві у зв`язку з відсутністю майна боржника, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу (а.с.41-42).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
З огляду на наведене, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність правових підстав для задоволення подання державного виконавця за наявними в матеріалах справи доказами. Тому апеляційна скарга ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а ухвала Кілійського районного суду Одеської області від 13 листопада 2012 року - скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні подання державного виконавця. 
Керуючись ст.ст. 368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.
Ухвалу Кілійського районного суду Одеської області від 13 листопада 2012 року скасувати.
У задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кілійського районного управління юстиції Одеської області Волкової Анастасії Сергіївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 21 квітня 2020 року.

Головуючий:

Судді: