ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/6362/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Дудін С.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  23 червня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
                                     судді-доповідача    Кузьменка В. В.,
                                     суддів           Василенка Я. М., Ганечко О. М.,
                                                            
розглянувши в порядку письмового у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, Управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10.03.2020, - 
В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до суду з позовом до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації та Управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області, у якому просить суд:
- визнати незаконними дії Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації та Управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області щодо розрахунку компенсації на транспортне обслуговування;
- зобов`язати Управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області зробити перерахунок суми компенсації на транспортне обслуговування із урахуванням пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 №228 "Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування", а саме: у розмірі 29 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність у розрахунку на місяць;
- стягнути з Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 несплачену суму компенсації на транспортне обслуговування за 2019 рік у повному обсязі та виплачувати компенсацію, нараховану за кожен місяць двічі на рік довічно.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 позов задоволено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що управлінням соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області виконано вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 №228 повністю, а саме направлено до департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації у 2019 році реєстри на виплату бюджетних коштів у розмірі, відповідно до діючого Порядку та в межах чинного законодавства, та законних підстав для задоволення позовної заяви ОСОБА_1 немає.
Отже, на думку відповідача, вказані обставини справи судом першої інстанції не були враховані, що свідчить про необґрунтоване та незаконне прийняття рішення без дослідження в повній мірі всіх обставин справи.
До суду також надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу.
В судове засідання учасники процесу будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. 
Враховуючи, що безпосередня участь сторін у судовому засіданні, в даному випадку, не є обов`язковою, оскільки матеріали справи містять достатньо письмових доказів для з`ясування фактичних обставин, та з огляду на постанову Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів», колегія суддів у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження
Відповідно до положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відкладення розгляду справи спричинить невиправдане порушення процесуального строку її розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Славутицьким МВ ГУ МВС України в Київській області 14.08.1996.
Згідно з довідки сер. НОМЕР_2 від 20.04.2004, позивачці з 01.05.2004   довічно встановлено ІІ групу інвалідності. Причина інвалідності: захворювання, пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС (а.с.12-13).
19.04.2019 Київською обласною державною адміністрацією було видано позивачці посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорії 1) серії НОМЕР_3 (а.с.10).
Відповідно до розпорядження Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації на компенсацію витрат на бензин, ремонт, технічне обслуговування автомобілів   (транспортне обслуговування інвалідів) позивачці з 01.01.2008 встановлено здійснювати відповідну компенсацію.
Згідно з витягом зі списку на перерахування виплати (Додаток 1 до Реєстру на виплату бюджетних коштів №1 на І півріччя 2019 року від 10.05.2019 №1) позивачці на І півріччя 2019 року (за період з 01.01.2019 по 30.06.2019) було нараховано 217,06 грн. відповідної компенсації.
Позивачка звернулась до Управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області із заявою від 08.10.2019, у якій просила видати довідку щодо виплаченої грошової компенсації на транспортне обслуговування за 2019 рік.
Управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області листом від 09.10.2019 №01-16/26 повідомило позивачці, що їй за І півріччя 2019 року була нарахована грошова компенсація на транспортне обслуговування у розмірі 217,06 грн.
Не погоджуючись із такою сумою виплати, позивачка звернувся з позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що нарахування позивачці компенсації за транспортне обслуговування за 2019 рік повинно дорівнювати29 відсоткам прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, встановленого у 2019 році, у розрахунку на місяць.
Колегія суддів в повній мірі погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади створення правових, соціально-економічних, організаційних умов для усунення або компенсації наслідків, спричинених стійким порушенням здоров`я, функціонування системи підтримання особами з інвалідністю фізичного, психічного, соціального благополуччя, сприяння їм у досягненні соціальної та матеріальної незалежності визначає Закон України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» від 06 жовтня 2005 року № 2961-ІV (далі - Закон № 2961-ІV).
Статтею 28 Закону № 2961-ІV визначено, що грошові компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування спеціального автотранспорту та на транспортне обслуговування виплачуються особам з інвалідністю, на дітей з інвалідністю, які відповідно до законодавства мають право на забезпечення спеціальним автотранспортом.
Грошова компенсація на транспортне обслуговування виплачується особам з інвалідністю, законним представникам дітей з інвалідністю, які перебувають на обліку для одержання автомобілів, а також які мають право на забезпечення автомобілями і за власним бажанням відмовилися від їх одержання і бажають отримувати грошову компенсацію чи які не одержали автомобілі у зв`язку з протипоказаннями для їх керування.
Після одержання особою з інвалідністю, законним представником дитини з інвалідністю спеціального автотранспорту виплата їй грошової компенсації на транспортне обслуговування припиняється і виплачується грошова компенсація на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля.
Грошова компенсація на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів виплачується особам з інвалідністю, законним представникам дітей з інвалідністю, які забезпечені автомобілями безоплатно чи на пільгових умовах або які мають право на забезпечення спеціальним автотранспортом безоплатно чи на пільгових умовах, але не одержали його і користуються автомобілями, придбаними за власні кошти.
Грошові компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування спеціального автотранспорту та на транспортне обслуговування призначають і виплачують місцева державна адміністрація.
Порядок виплати і розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування визначаються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування» від 14.02.2007 № 228 грошові компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів виплачуються інвалідам, законним представникам   дітей-інвалідів,   що   мають автомобілі та мотоколяски,   -   у   розмірі відповідно 22 відсотки та 16 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у   розрахунку на місяць, на транспортне обслуговування - у розмірі 29 відсотків   прожиткового   мінімуму   на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік»   встановлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень.
Згідно пункту 5 Порядку виплати грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 № 228 (далі - Порядок № 228) компенсації виплачуються рівними частинами двічі на рік - у березні за перше та у вересні за друге півріччя поточного року з дня їх призначення.
Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що грошова компенсація на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів надається, окрім інших, особам з інвалідністю, законним представникам дітей з інвалідністю, які забезпечені автомобілями безоплатно чи на пільгових умовах, нараховуються кожного місяця у розмірі 22 відсотки (16 відсотків для осіб, які забезпечені мотоколясками) від місячного розміру прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, та виплачуються рівними частинами двічі на рік - у березні за перше та у вересні за друге півріччя поточного року з дня їх призначення.
Тобто, що розмір грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів, показники, за якими вона визначається, порядок та періодичність її виплати чітко встановлені законодавством, що не допускає двозначного тлумачення.
Лист Міністерства соціальної політики України від 28 жовтня 2013 року № 2249/19/93-13, на який посилаються органи соціального захисту населення при обчисленні грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів, що виплачується, зокрема інвалідам, не є нормативно-правовим актом, носить рекомендаційний характер, а тому не підлягає застосуванню при визначенні порядку та розміру нарахування зазначеної виплати.
Як встановлено, відповідачем здійснено виплату позивачці спірної компенсації у розмірі, що є значно меншим ніж це передбачено викладеними вище нормами.
Колегія суддів наголошує, що спірна компенсація має нараховуватись позивачу щомісяця у розмірі 29 відсотків від місячного розміру прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, а виплата нарахованих за кожен місяць сум має здійснюватися місцевою державною адміністрацією двічі на рік - у березні за перше та у вересні за друге півріччя відповідного року.
Обставини щодо недостатності обсягів чи перешкоди у бюджетному фінансуванні певних соціальних програм безумовно також не можуть бути підставою для позбавлення осіб з інвалідністю соціального захисту з боку держави.
Аналогічну позицію у подібних правовідносинах висловив Верховний Суд у постанові від 23 жовтня 2018 року по справі №550/196/16-а.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно з частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Від наведених вище правових висновків Верховного Суду щодо застосування викладених норм права у подібних правовідносинах палата, об`єднана палата або Велика Палата Верховного Суду не відступала, а тому підстави для їх неврахування відсутні.
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення в частині задоволених позовних вимог.
Відповідно до вимог частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який відповідачем в даному випадку не виконаний.
Таким чином, враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, колегія суддів приходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,  -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, Управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:                                                                        В. В. Кузьменко 

Судді:                                                                                           Я. М. Василенко 

                                                                                                    О. М. Ганечко                                                  

Повний текст постанови виготовлено 23.06.2020