ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/22071/18          Суддя (судді) суду 1-ї інстанції: 
          Костенко Д.А.

ПОСТАНОВА
Іменем України

14 травня 2020 року          м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача          Сорочка Є.О.,
суддів           Коротких А.Ю., 
          Федотова І.В.,
за участю секретаря с/з           Грисюк Г.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської міської ради на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання бездіяльності протиправною,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною без-діяльність відповідача та зобов`язати його прийняти рішення про надання позивачу направлення на безоплатне зберігання транспортного засобу на підземній автостоянці, розташованій на АДРЕСА_1 , з 01.01.2019
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2019 року позов задоволено частково:
- визнано протиправною бездіяльність Київської міської ради щодо не прийняття рішення про видачу ОСОБА_1 направлення на безоплатне зберігання транспортного засобу на автостоянці, розташованій на АДРЕСА_1 з 01.01.2019 ;
- зобов`язано Київську міську раду у місячний строк з дня набрання цим рішення законної сили розглянути на своєму засіданні питання про надання ОСОБА_1 направлення на безоплатне зберігання транспортного засобу на підземній автостоянці, розташованій на АДРЕСА_1 з 01.01.2019. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.
Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що підстави для розгляду питання надання позивача спірного направлення відсутні.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач звернувся до районного органу соціального захисту населення з відповідною заявою, до якої додав необхідні документи для отримання права на користування місцем для безоплатного зберігання транспортного засобу за бажаною адресою
Листом Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації від 04.10.2018 №15295/35-01/17 позивача повідомлено про те, що на розгляд до Київської міської ради направлено пакет документів, необхідний для забезпечення позивача безоплатним зберіганням транспортного засобу на автостоянці ДП "Київтранспарксервіс-1", розташованій на АДРЕСА_1, а саме: заяву; копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу; копію довідки МСЕК про інвалідність; копію пенсійного посвідчення; копію посвідчення на право керування транспорт-ним засобом; копію паспорта.
В подальшому, позивач звернувся із скаргою до секретаря Київської міської ради від 23.11.2018, в якій зазначив про відсутність направлення Київської міської ради щодо безоплатного зберігання транспортного засобу в підземному паркінгу ДП "Київтранспарксервіс-1" ПрАТ "ХК "Київміськбуд" та просив прискорити надання направлення.
Листом Департаменту транспортної інфраструктури КМДА від 10.12.2018 №053-08/В-5044(е)-10718 позивачу надано копію відповіді, адресованої позивачу та Святошинській районній у місті Києві державній адміністрації від 05.11.2018 №053-9575.
Згідно з копією листа Департаменту транспортної інфраструктури КМДА від 05.11.2018 №053-9575 позивачу повідомлено про те, що за КП "Київтранспарксервіс" не закріплено пакувальних майданчиків на АДРЕСА_1, а також про те, що вказане підприємство не надає послуг із зберігання транспортних засобів. Позивачу рекомендовано звернутися до керівництва паркінгу з наданням документів, що дають право на отримання відповідних пільг.
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом. 
Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що заперечення відповідача не спростовують доводів позивача і наданих ним доказів, які свідчать про допущення відповідачем бездіяльності щодо не прийняття у місячний строк рішення про видачу позивачу направлення на безоплатне зберігання транспортного засобу на вказаній ним автостоянці (паркінгу), чим порушено право позивача на вказане безоплатне зберігання транспортного засобу.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.
Відповідно до частин десятої, одинадцятої статті 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" на всіх автостоянках незалежно від форми власності, які є суб`єктами господарської діяльності чи належать цим суб`єктам, на яких надаються послуги із зберігання транспортних засобів, що належать громадянам (крім автостоянок - гаражних кооперативів), і охороняються, облаштовуються місця для безоплатного зберігання (за рахунок коштів місцевих бюджетів) транспортних засобів, зазначених у частині шостій цієї статті. Кількість місць на автостоянці для безоплатного зберігання транспортних засобів встановлюється за поданням відповідного органу місцевого самоврядування відповідно до потреби з позначенням цих місць дорожніми знаками та відповідною розміткою.
Порядок надання пільг власникам транспортних засобів, зазначених у частині шостій цієї статті, на безоплатне паркування на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування та на безоплатне зберігання на автостоянках, на яких надаються послуги щодо зберігання транспортних засобів (крім автостоянок - гаражних кооперативів), визначається Кабінетом Міністрів України.
Порядок надання пільг водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі транспортними засобами, що належать громадським організаціям осіб з інвалідністю, підприємствам, установам, організаціям, які провадять діяльність у сфері соціального захисту населення, на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 року № 585 (далі - Порядок № 585)
Пунктами 6, 8 Порядку № 585 визначено, що органи місцевого самоврядування встановлюють з урахуванням потреби кількість місць для безоплатного зберігання транспортних засобів водіїв та організацій (далі - місця для безоплатного зберігання транспортних засобів) на всіх автостоянках незалежно від форми власності, що є суб`єктами господарської діяльності або належать зазначеним суб`єктам, які надають послуги із зберігання транспортних засобів, що належать громадянам (крім автостоянок - гаражних кооперативів), і охороняються;
Власник автостоянки, на якій відповідно до рішення органу місцевого самоврядування надаються місця для безоплатного зберігання транспортних засобів, зобов`язаний розмістити зазначене рішення та інформацію про кількість таких місць у службовому приміщенні, в якому обладнане робоче місце чергового, та на інформаційному стенді автостоянки.
Згідно пунктів 10, 13, 14 Порядку № 585 для отримання права на користування місцем для безоплатного зберігання транспортного засобу на автостоянці водії подають до районного органу соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання такі документи: заяву, заповнену водієм із зазначенням місця розташування автостоянки, на якій заявник виявив намір отримати місце для безоплатного зберігання транспортного засобу; копію паспорта водія (з пред`явленням оригіналу);  копію пенсійного посвідчення або посвідчення отримувача державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, або посвідчення особи, яка одержує державну соціальну допомогу відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", або довідку для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, в яких міститься запис про інвалідність (з пред`явленням оригіналу); копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (з пред`явленням оригіналу); копію посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії (з пред`явленням оригіналу).
Районний орган соціального захисту населення на підставі заяви про надання права на користування місцем для безоплатного зберігання транспортного засобу на автостоянці: <…> подає у двотижневий строк з дати находження всіх належним чином оформлених документів органові місцевого самоврядування інформацію про наявність підстав для видачі заявникові направлення на безоплатне зберігання транспортного засобу на автостоянці або надсилає мотивовану відмову.
Орган місцевого самоврядування на основі поданої районним органом соціального захисту населення інформації приймає у місячний строк рішення щодо видачі водіям та організаціям направлення на безоплатне зберігання транспортного засобу на автостоянці, місце розташування якої задовольняє заявника. У направленні обов`язково зазначаються прізвище, ім`я, по батькові заявника та місце розташування автостоянки.
Підставою для надання на автостоянці місця для безоплатного зберігання транспортних засобів водіїв та організацій є видане органом місцевого самоврядування направлення, адресоване її власникові, у якому, зокрема, зазначаються марка і номерний знак такого транспортного засобу (пункт 9 Порядку № 585).
Отже, нормами чинного законодавства чітко визначені підстави та порядок набуття права безоплатного зберігання транспортних засобів водіїв з інвалідністю, на автостоянках незалежно від форми власності, які надають послуги із зберігання транспортних засобів, що належать громадянам.
Так, підставою для надання на автостоянці місця для безоплатного зберігання транспортних засобів водіїв та організацій є видане органом місцевого самоврядування направлення, яке видається на підставі відповідного рішення органу місцевого самоврядування, що приймається у місячний строк з дня надходження від районного органу соціального захисту населення поданих особою документів щодо отримання права на користування місцем для безоплатного зберігання транспортного засобу.
При цьому, згідно наведених вище норм, органи місцевого самоврядування самостійно визначають кількість місць для безоплатного зберігання транспортних засобів на всіх без виключення автостоянках незалежно від форми власності, які надають послуги із зберігання транспортних засобів, що належать громадянам, і охороняються.
Як зазначалося, Управлінням праці та соціального захисту населення Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації були направлені подані позивачем для отримання права на користування місцем для безоплатного зберігання транспортного засобу  документи до Київської міської ради, якою, всупереч пункту 14 Порядку № 585, у встановлений місячний строк будь-якого рішення з ініційованого позивачем питання не прийнято, чим допущено протиправну бездіяльність.
Відхиляються посилання відповідача на те, що за КП "Київтранспарксервіс" не закріплено пакувальних майданчиків за спірною адресою, оскільки, як вірно вказав суд першої інстанції, автостоянка за цією належить іншому суб`єкту господарювання - ДП "Київтранспарксервіс 1" ПАТ "ХК "Київміськбуд".
Колегія суддів наголошує на тому, що обов`язок органів місцевого самоврядування на визначення кількості місць для безоплатного зберігання транспортних засобів за наявності потреби (у даному випадку звернення позивача) та щодо розгляду відповідних документів особи із прийняттям рішення настає незалежно від того, чи закріплена визначена особою автостоянка комунальному підприємству чи належить приватному суб`єкту господарювання.
Викладені вище положення Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" та Порядку № 585 не обмежують свою дію виключно на автостоянки, на яких справляється за місця для паркування, а тому посилання скаржника на рішення Київської міської ради від 23.06.2011 № 242/5629 колегія суддів відхиляє.
Необґрунтованими є доводи скаржника про намагання позивача безпідставно отримати право зберігання транспортного засобу, оскільки відповідні підстави чітко визначені Законом України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" та Порядком № 585.
Таким чином, оскільки відповідачем у встановлений строк не було прийнято рішення за результатами розгляду поданих органом соціального захисту населення документів позивача щодо надання права на користування місцем для безоплатного зберігання транспортного засобу на автостоянці, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що належним способом захисту порушених прав позивача у даному випадку є зобов`язання відповідача розглянути на своєму засіданні питання про надання позивачу направлення на безоплатне зберігання транспортного засобу.
Правильність обраного судом першої інстанції способу захисту відповідач в апеляційній скарзі не спростовує.
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про часткове задоволення позову.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської міської ради залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2019 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної  скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач          Є.О. Сорочко

Суддя          А.Ю. Коротких

Суддя          І.В. Федотов