РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 березня 2020 року м. Рівне
Справа № 557/33/19
Провадження № 22-ц/4815/362/20
Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Гордійчук С.О., Хилевича С.В., 

учасники справи:
позивач -Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк",
відповідач - ОСОБА_1 , 

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 11 грудня 2019 року в складі судді Пацка Д.В., проголошене в 16год.16 хв. в смт.Гоща, 
в с т а н о в и в:
АТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позов мотивує тим, що ОСОБА_1 відповідно до підписаної заяви № б/н від 07.11.2007 року отримала кредит у розмірі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.
Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із "Умовами та Правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
В зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за вищевказаним кредитним договором станом на 10.12.2018 року утворилася заборгованість в розмірі 29850,91 грн. заборгованості, яка складається з 7096,36грн. - тіло кредиту, 11848,08 грн. - відсотки за користування кредитом, 9008,81грн.- пені, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1397,66грн. - штраф (процентна складова). 
З наведених підстав, АТ КБ "ПриватБанк" просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 29 850,91грн. та судові витрати.
Рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 11 грудня 2019 року позовні вимоги АТ КБ "ПриватБанк" задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором б/н від 7.11.2006 року у сумі 7096,36грн. тіла кредиту. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки, надані позивачем, витяг з тарифів з обслуговування кредитних карток "Універсальна" та витяг з Умов та правил надання банківських послуг не містять підпису відповідача, а відтак відсутні підстави вважати, що саме ці тарифи та умови є складовою частиною кредитного договору, який укладався відповідачем, то позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по процентах за користування кредитом і штрафах задоволенню не підлягають.
Однак, враховуючи вимоги частини другої статті 530 ЦК України, а також, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ "ПриватБанк" не повернуті, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 7096,36грн.
У поданій апеляційній скарзі АТ КБ "ПриватБанк" покликається на незаконність та необґрунтованість рішення суду в частині відмови у задоволені позовних вимог про стягнення відсотків і неустойки в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Зазначає, що відсутність підпису позичальника на Умовах та правилах і Тарифах не свідчить про те, що він не був ознайомлений з ними, а також про не укладення договору, так як суть договору приєднання полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них.
В даному випадку відповідач, підписавши анкету-заяву, яка містить істотну умову -сплату процентів 3% в місяць, користуючись коштами та, здійснюючи погашення заборгованості, висловив свою згоду з формою договору та його умовами.
Місцевим судом не прийнято до уваги довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки "Кредитка Універсальна", згідно якої сторони погодили умови кредитування, а саме: тип картки, її валюту, базову відсоткову ставку, розмір кредитного ліміту.
Вважає, що з урахуванням наявності в матеріалах вказаної довідки, та обізнаності останньої з умовами кредитування правові висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17, застосуванню не підлягають.
З покликанням на правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 28.03.2019 року у справі №428/2873/17, від 8.07.2019 року у справі №923/760/18, 19.09.2019 року у справі №127/7543/17, від 11.09.2019 року у справі №642/5533/15-ц, від 23.12.2019 року у справі №375/250/18 та №572/1169/17 доведеності факту отримання та використання позичальником кредитної картки, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог про стягнення відсотків і неустойки, позовні вимоги АТ КБ "ПриватБанк" в цій частині задовольнити, а в іншій частині рішення залишити без змін.
Відзив на апеляційну скаргу не поданий.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" про стягнення заборгованості за тілом кредиту сторонами не оскаржується та його законність в цій частині апеляційним судом не перевіряється.
Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Встановлено, що  відповідно до укладеного договору від 7 листопада 2006 року       відповідач ОСОБА_1 отримала від  ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит в розмірі 5200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3 % на місяць із розрахунку 360 днів у році. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту складає між нею і банком договір та отримала кредитну картку " Універсальна" № НОМЕР_1 , про що свідчить підпис відповідачки у заяві.
Згідно наданого АТ КБ «ПриватБанк» розрахунку станом на10 грудня 2018 року має заборгованість по кредиту в розмірі 29850,91 грн. заборгованості, яка складається з 7096,36грн. - тіло кредиту, 11848,08 грн. - відсотки за користування кредитом, 9008,81грн.- пені, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1397,66грн. - штраф (процентна складова). 
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі розмір і порядок нарахування процентів та неустойки, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 7.11.2006 року, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна,30 днів пільгового періоду» та Умови та правила надання банківських послуг, як невід`ємні частини кредитного договору.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці правила розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені,штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
До позовної заяви позивачем додана «Довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» без підпису позичальника, що свідчить про те, що умови сплати неустойки за порушення договору позичальником не погоджено. 
Отже, вимоги про стягнення з ОСОБА_1 штрафів у сумі 500 грн. (фіксована частина) та 1043,97грн. (процентна складова), пені у сумі 9008,81грн задоволенню не підлягають.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату неустойки за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком довідка та Умови та правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Враховуючи наведене, положення ст.263 ЦПК України та висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), суд першої інстанції правильно виходив з того, що банком не доведено укладення між сторонами кредитного договору на умовах, вказаних АТ КБ «Приватбанк» та обґрунтовано відмовив у стягненні з відповідача неустойки (пені, штрафів) у вищевказаних розмірах.
Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку, а доводи скарги про те, що у даній справі ці висновки касаційного суду не можуть застосовуватися не ґрунтуються на законі.
Щодо позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом апеляційний суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Апеляційним судом встановлено, що підписана 7 листопада 2006 року сторонами заява позичальника містить умову про те, що банк надав позичальнику кредит в сумі 5200,00 грн. з умовою сплати за користування кредитними коштами 3 % на місяць із розрахунку 360 днів у році.
Оскільки АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 не узгодили порядок та строки сплати процентів за користування кредитними коштами, то позичальник повинен був сплачувати їх щомісяця з моменту отримання позики та до дня її повернення.
Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж відповідачкою внесений 24 лютого 2018 року у сумі 500грн., а остання операція по зніманню коштів нею здійснена 1.12.2018 року. 
Правильність розрахунку заборгованості по процентах відповідачка не оспорює.
Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Враховуючи, що проценти за користування кредитними коштами у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» відповідачкою не повернуті, з огляду на приписи частини другої статті 530 ЦК України, ПАТ КБ «ПриватБанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення процентів за користування кредитними коштами.
При таких обставинах позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості за процентами в розмірі 11848,08грн. підлягають задоволенню.
Покликання позивача на висновок, зроблений касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постановах від 28.03.2019 року у справі №428/2873/17, від 8.07.2019 року у справі №923/760/18, 19.09.2019 року у справі №127/7543/17, від 11.09.2019 року у справі №642/5533/15-ц, від 23.12.2019 року у справі №375/250/18 та №572/1169/17 є безпідставними, оскільки оскаржуване рішення не містить висновків суду про не укладення між сторонами кредитного договору, шляхом підписання анкети-заяви. В даному випадку суд першої інстанції дійшов висновку лише про недоведеність позивачем укладення з відповідачкою кредитного договору саме на таких умовах, якими банк обґрунтовує заявлені позовні вимоги.
Відповідно до ч.1 та ч.13 ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені по оплаті судового збору підлягають пропорційному розподілу.
Позов заявлено на суму 29850,91грн., його задоволено на 63,43% (18944,44х100:29850,91). АТ КБ "ПриватБанк" при подачі позову сплачено 1921грн., апеляційної скарги-2881,5грн. Стягненню з відповідача підлягає судовий збір у сумі 3046,23грн.(4802,5х63,43%)
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375,376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, ст.ст.204, 526,599,611,634,1048, 1050 ЦК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" задовольнити частково.
Рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 11 грудня 2019 року в частині відмови у стягненні процентів та судового збору скасувати.
Позов в частині стягнення процентів задовольнити частково. Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за процентами за кредитним договором б/н від 07.11.2006 року, яка утворилась станом на 10.12.2018 року в розмірі 11 848(одинадцять тисяч вісімсот сорок вісім)грн.08коп.
Рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 11 грудня 2019 року в частині відмови у стягненні пені та штрафів залишити без змін.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 3046 (три тисячі сорок шість)грн.23коп. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.
Повне судове рішення ухвалено та виготовлено 24 березня 2020 року.

Судді:        Бондаренко Н.В.
       
               Хилевич С.В.

        Гордійчук С.О.