УХВАЛА

06 травня 2020 року 
Київ
справа №694/1163/17
адміністративне провадження №К/9901/10881/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,
суддів - Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М., 

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2020 року у справі №694/1163/17 за позовом ОСОБА_1 до Звенигородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, про визнання дій протиправними і зобов`язання здійснити перерахунок пенсії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою у порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - «КАС України»).

Звенигородський районний суд Черкаської області своєю ухвалою від 16 січня 2020 року заяву задовольнив:

- визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо виконання рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 3 листопада 2017 року у справі №694/1163/17;

- зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області виконати рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 3 листопада 2017 у справі №694/1163/17 і здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до положень частини другої статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зі збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад встановлений стаж 15 років, тобто за 20 років, починаючи з 26 березня 2017 року до 3 жовтня 2017 року;

- зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повідомити Звенигородський районний суд Черкаської області про результати вжитих заходів протягом одного місяця після надходження цієї ухвали.

Шостий апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 31 березня 2020 року ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 16 січня 2020 року скасував, ухвалив постанову, якою відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

16 квітня 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2020 року у справі №694/1163/17.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги і додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. 

Частиною шостою статті 383 КАС України передбачено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Частиною другою статті 328 КАС України встановлено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Так, у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові), 4 (відмови у відкритті провадження у справі), 12 (залишення позову (заяви) без розгляду), 13 (закриття провадження у справі), 17 (відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами), 20 (заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження) частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Частиною третьою статті 328 КАС України передбачено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Отже, аналіз положень частини першої статті 328 КАС України свідчить про те, що    до суду касаційної інстанції можуть бути оскаржені  рішення суду першої інстанції, якими закінчений судовий розгляд (частина третя статті 241 КАС України), після апеляційного перегляду справи, і постанови суду апеляційної інстанції, ухвалені за наслідками розгляду апеляційних скарг на такі рішення.

Водночас приписами частини другої статті 328 КАС України гарантується право на касаційне оскарження визначених цією нормою ухвал суду першої інстанції після їхнього перегляду судом апеляційної інстанції.

Також частиною третьою статті 328 КАС України встановлений вичерпний перелік ухвал суду апеляційної інстанції, які можуть бути оскаржені до Верховного Суду.

З наведеного випливає, що постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2020 року про скасування ухвали суду першої інстанції щодо задоволення заяви у порядку вимог статті 383 КАС України не є судовим рішенням суду апеляційної інстанції, яке може бути оскаржене в касаційному порядку згідно з частинами першою-третьою статті 328 КАС України.

Вказана ухвала суду першої інстанції не відносяться до переліку тих судових рішень, що підлягають касаційному оскарженню у розумінні приписів частини другої статті 328 КАС України. Отже, постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду такої ухвали не може бути предметом касаційного оскарження.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням викладеного, Cуд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 328, 333, 383 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2020 року в справі №694/1163/17 за позовом ОСОБА_1 до Звенигородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, про визнання дій протиправними і зобов`язання здійснити перерахунок пенсії.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

........................

........................

........................
Н.М.          Мартинюк
А.В.          Жук
Ж.М.          Мельник-Томенко,
Судді Верховного Суду