Ухвала
 
04 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 182/3774/17
провадження № 51-485ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого          ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 01 листопада 2019 року,
встановив:
Засуджений ОСОБА_4  звернувся до суду з касаційною скаргою на вищевказане судове рішення.
Ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 31 січня 2020 року касаційну скаргу засудженого було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК та надано п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків.
У вищевказаному рішенні суду касаційної інстанції ОСОБА_4 зазначено про необхідність навести конкретні порушення закону, які передбачені у ст. 438 КПК, що стали б підставою для скасування чи зміни судових рішень, обґрунтувати свої доводи, а також, викласти вимоги до суду касаційної інстанції, з урахуванням положень ст. 436 КПК. Крім того, звернуто увагу засудженого на те, що доводи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження,на які він посилається у своїй касаційній скарзі, не є підставою для скасування чи зміни судових рішень судом касаційної інстанції.
У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду, засуджений ОСОБА_4 подав виправлену, на його думку, касаційну скаргу, перевіривши яку, Касаційний кримінальний суд установив, що, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 31 січня 2020 року недоліки касаційної скарги засуджений не усунув.
Зокрема, у вказаній касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 повторно посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до ст. 438 КПК, не є підставою для скасування чи зміни судових рішень судом касаційної інстанції.
Також, викладені засудженим у цій касаційній скарзі вимоги до суду касаційної інстанції знову не узгоджуються зі змістом ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції щодо наслідків розгляду касаційної скарги. Зокрема, у прохальній частині засуджений ОСОБА_4 просить скасувати вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2019 року щодо ньогота закрити кримінальне провадження, але не зазначає касаційних вимог щодо рішення суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду його касаційної скарги.
Оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, переглядає судові рішення згідно ст. 433 КПК у межах касаційної скарги, відсутність чітких вимог касаційної скарги та їх правового обґрунтування позбавляє можливості встановити дійсну позицію засудженого щодо результатів касаційного розгляду, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа
не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху в установлений строк.
Враховуючи викладене, з урахуванням вимог п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, зважаючи
на те, що засуджений недоліків касаційної скарги не усунув, суд приходить
до висновку, що касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 01 листопада 
2019 року, разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути засудженому ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає. 
 
ОСОБА_1 	   ОСОБА_5 	ОСОБА_3 	
Судді: