Номер провадження: 22-ц/813/6523/20 
Номер справи місцевого суду: 515/278/20
Головуючий у першій інстанції Тимошенко С. В.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого                        Сегеди С.М.,
суддів:                        Гірняк Л.А.,
Цюри Т.В.,
               
розглянувши у порядку письмового провадження  апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області від 02 березня 2020 року про передачу за підсудністю цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», третя особа - Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню,

                                        встановив:
       
25 лютого 2020 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк (далі - АТ КБ) «ПРИВАТБАНК», третя особа - Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 02 березня 2020 року справу за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПРИВАТБАНК», третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,  передано за підсудністю до Жовтневого районного суду м.Дніпро.  

В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали Татарбунарського районного суду Одеської області від 02 березня 2020 року про передачу справи за підсудністю, та постановлення нової, якою справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
05 травня 2020 року від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду надійшли письмові пояснення, у яких Банк зазначив, що відповідно до ч. 12 ст. 28 ЦПК України позови про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, можуть пред`являтись також за місцем його виконання (а.с. 39-40). 

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 02.06.2020 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У зв`язку з цим, судове засідання не проводиться.
Частиною 2 ст. 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
У зв`язку з цим, датою ухвалення цього рішення є 02.06.2020 року.

При цьому колегією суддів враховано, що копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі та про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи від 13.04.2020 року, останні отримали належним чином (а.с.33-34, 35-38). 
Також слід зазначити, що зворотнє повідомлення про повторне направлення на адресу приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вищевказаної копії ухвали суду, повернулась на адресу суду 28.05.2020 року звідміткою: «…за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 47-48).

У зв`язку з цим, розгляд справи призначено ухвалою суду від 01.06.2020 року та відбувся 02.06.2020 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, письмових пояснень до неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про передачу справи за підсудністю, суд першої інстанції виходив із вимог ч. 2 ст. 27 ЦПК України та того, що відповідач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, що територіально відноситься до Жовтневого районного суду м.Дніпро, а тому дана справа не підсудна Татарбунарському районному суду Одеської області.

Однак, Одеський апеляційний суд вважає, що такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.            
Пунктом першим статті 6 Конвенції 1950 року встановлено, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПРИВАТБАНК», третя особа - Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню.
Територіальна підсудність визначається колом цивільних справ у спорах, вирішення яких віднесено до повноваження суду першої інстанції відповідно до ст. 26 - 30 ЦПК України.
За загальним правилом, згідно з ч.2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Разом з тим, відповідно до ч.12 ст. 28 ЦПК України позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання, тобто в даному випадку мається альтернативна підсудність, яка визначається за вибором позивача.
Відповідно до ч.1 ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.
Згідно оскаржуваного виконавчого напису № 1919 виданого 07.11.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., звернуто стягнення на предмет іпотеки: нерухоме майно-житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить позивачу ОСОБА_1 .
Крім того, 17.02.2020 року постановою старшого державного виконавця Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Білик М.М. було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 1919, виданого 07.11.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. (а.с. 7).

Таким чином, місцем виконання рішення є місце проживання позивача  ОСОБА_1 та місцезнаходження його майна, що знаходиться на території Татарбунарський району Одеської області

Враховуючи викладене, позивач обґрунтовано звернувся з позовом до Татарбунарського районного суду Одеської області, однак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, про те, що дана справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її повністю спростовують, оскільки ухвалу постановлено не у відповідності до вимог процесуального права.
У зв`язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, тобто Татарбунарського районного суду Одеської області.

Також колегія суддів зазначає, що у відповідності до ч. 1 ст. 353 та п.2 ч. 1 ст. 389 ЦПК України ухвала суду про направлення справи за підсудністю до іншого суду, після її перегляду судом апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 379, ст.ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити.
Ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області від 02 березня 2020 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:                С.М. Сегеда

               Л.А. Гірняк
                                                                        
Т.В. Цюра