Справа № 461/10391/19                        Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М. 
Провадження № 33/811/545/20                         Доповідач: Гуцал І. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Гуцал І.П., з участю представника Львівської митниці ДФС України Дунаса Михайла Омеляновича, представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – адвоката Шибінського Олександра Володимировича, розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 10 березня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 481 МК України, 
в с т а н о в и в :
постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 10 березня 2020 року  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 481 МК України, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.
Постановлено стягнути з  ОСОБА_1  судовий збір в розмірі 420,40 гривень.
Згідно постанови судді 20.12.2019 року, о 20.07 год., в зону митного контролю по смузі руху «червоний коридор» пункту пропуску «Рава-Руська–Хребенне» Митного поста «Рава-Руська» Галицької митниці Держмитслужби Державної митної служби України заїхав транспортний засіб RENAULT SFR115A реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , країна реєстрації — Україна, у якому в якості пасажира їхав ОСОБА_1 , який слідував з України до Республіки Польща. У ході митного контролю вказаного транспортного засобу в ПІК «Інспектор» було встановлено, що 08.03.2018року ОСОБА_1 ввіз з комерційною метою на митну територію України у митному режимі «Тимчасове ввезення до 20 днів» смугою руху «червоний коридор» через п/п "Краковець-Корчова" Львівської митниці ДФС Україна: автобус з реєстраційним номером НОМЕР_3 НОМЕР_4 НОМЕР_5 НОМЕР_6 ), VIN НОМЕР_7 . Згідно автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор» цей транспортний засіб з митної території України станом на 20.12.2019 року громадянином України ОСОБА_1 не вивозився та у інший митний режим, ніж «Тимчасове ввезення до 20 днів» поміщений не був. Будь-яких підтверджуючих документів щодо аварії або дії обставин непереборної сили, у відповідності до вимог ст. 460 МК України, а також, у відповідності до ст. 192 МКУ документально підтверджуючого повідомлення найближчого митного органу про вищезазначені обставини ОСОБА_1 до митного контролю не надав. Таким чином ОСОБА_1 перевищив встановлені статтею 380 МК України строки тимчасового ввезення транспортного засобу - автобус з реєстраційним номером НОМЕР_8 , VIN НОМЕР_7 , більше ніж на тридцять діб.
Не погоджуючись з постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 10 березня 2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить дану постанову судді місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що складений протокол у справі про порушення митних правил є незаконним та таким, що складений з порушенням чинного законодавства. Вказує, що в суді першої інстанції було надано докази, що він не є суб`єктом відповідальності за порушення митних правил, так як на момент перетину кордону перебував у трудових відносинах з ТОВ «Везун» м. Вінниця на посаді водія автобуса регулярних пасажирських міжнародних перевезень по маршруту «Дніпро-Щецин (Польща)», з реєстраційним номером НОМЕР_8 , тому він не міг, як зазначено у протоколі, особисто зі своєї ініціативи ввозити з комерційною метою на митну територію України в режимі до 20 днів пасажирський автобус разом з пасажирами. Вказує, що він не є власником вказаного автобуса і вказаний пасажирський автобус з іншими водіями постійно виконує міжнародні перевезення. Власником автобуса є ТОВ «Везун» м. Вінниця в особі директора ОСОБА_2 .
Заслухавши пояснення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – адвоката Шибінського О.В. на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення представника Львівської митниці ДФС України Дунаса М.О. - на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.
Згідно положень ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Стаття 489 Митного кодексу України передбачає, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В силу ч.1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду було дотримано в повному обсязі, оскільки висновок судді місцевого суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суддя дав належну оцінку.
Так винуватість ОСОБА_1 підтверджується протоколом про порушення митних правил № 4903/20900/19 від 20.12.2019; копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та контрольного талона для проходження по «червоному коридору»; видруку з Диспетчера ЗМК та пасажирського пункту пропуску; доповідною запискою та іншими матеріалами справи, які перебуваютьв об?єктивному взаємозв?язку між собою, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами.
Дані докази, на думку судді апеляційного суду, є належними та допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому законом, та прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для провадження.
Згідно з ст. 103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.
Відповідно до ч.1 ст. 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.
Згідно з ч.1 ст. 460 МК України Вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.
Між тим, ОСОБА_1 не надав пояснення причин невиконання зобов`язання про зворотне вивезення транспортного засобу, тобто порушник не підтвердив того факту, що він з приводу не порушення строку доставлення транспортного засобу на митницю звертався в органи доходів і зборів.
Разом з тим, Закон України від 16.05.2019 № 2725-VIII, опублікований в газеті "Голос України" 24.11.2018, набрав чинності з наступного дня. При цьому зміни до ст. 481 МК України вступали в дію через 180 днів з дня, наступного за днем опублікування.
Законом України від 08.11.2018 № 2612-VIII строк набрання чинності таких змін збільшено до 270 днів, тому редакція ч.6 ст. 481 МК України є чинною з 22.08.2019 року.
Строк зворотного вивезення транспортного засобу за обставинами цієї справи збіг 28.03.2018. Протягом визначеного терміну ОСОБА_1 мав можливість вивезти транспортний засіб за межі України або здійснити належне його оформлення. Тобто з зазначеного часу почалась бездіяльність ОСОБА_1 щодо виконання обов`язку вивезення транспортного засобу за межі митної території України, яка тим самим утворює триваюче правопорушення.
Моментом закінчення триваючого правопорушення є його припинення винною особою або виявлення компетентним органом.
Адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , було виявлено працівниками митниці в момент його перетину кордону України на в`їзд з Республіки Польщі, а саме 20.12.2019.
Отже, на момент винесення постанови суддею місцевого суду по даній справі стосовно ОСОБА_1 не минуло 6 місяців, передбачених ст. 467 МК України, щодо накладення стягнення за ч.6 ст. 481 МК України з моменту виявлення правопорушення.
Таким чином, вчинене ОСОБА_1 триваюче правопорушення, яке виявлене на час дії нового закону, було правильно кваліфіковано за ч.6 ст.481 МК України, з чим повністю погоджується і суддя апеляційного суду.
Доводи сторонни захисту про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення суддя вважає необґрунтованими й до уваги не бере, оскільки вони спростовуються наведеними вище доказами у справі.
Постанова судді є законною та обґрунтованою, й підстав для її скасування та закриття провадження у справі немає.
При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суддя місцевого суду врахував характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника та застосував таке згідно з вимогами ст. 33 КУпАП у межах санкції ч.1 ст.483 МК України, яке буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.
Ураховуючи вищенаведене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, й підстав для її зміни чи скасування не вбачається.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя 
п о с т а н о в и в :
постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 10 березня 2020 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу- без задоволення. 
Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                         Гуцал І.П.