ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.005818 пров. № А/857/1744/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                                           Шевчук С.М.,  
суддів                                                                         Кухтея Р.В., Онишкевича Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради  на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року (рішення ухвалене  за правилами спрощеного позовного провадження у м. Львів судом у складі головуючого судді Сасевича О.М., повний текст рішення суду складено 05 грудня 2019 року) у справі № 1.380.2019.005818 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради  про визнання протиправними дій, зобов`язання до вчинення дій, суд-
В С Т А Н О В И В:                                                                                                                                                                                                                                                                    
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради із  вимогами (враховуючи уточнені позовні вимоги):
-визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради щодо обмеження пільг ОСОБА_1 , передбачених п.п.4, 5, 6 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з     01.10.2014 року;
- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради поновити з 01.10.2014 року надання пільг ОСОБА_1 , передбачених п.п.4, 5, 6 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що оскільки йому вже була встановлена законодавством України для ветеранів війни, - учасникам бойових дій, пільга у розмірі 75% безтермінова від загальної норми споживання, з оплати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами), та він нею користувався до 01.10.2014 року, то у відповідача були відсутні правові підставі обмежувати норму пільги у зв`язку із внесенням змін до чинного законодавства, позаяк позивачу були встановлені дані пільги безтерміново.     Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду за захистом порушених прав.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради щодо обмеження пільг ОСОБА_1 , передбачених пунктами 4, 5, 6 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з 07 травня 2019 року.
Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради поновити з 07 травня 2019 року надання пільг ОСОБА_1 , передбачених пунктами 4, 5, 6 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. 
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку із порушенням норм  чинного законодавства.
На обґрунтування апеляційних вимог відповідач посилається на те, що позивач не зазначив, яким положенням актів вищої юридичної сили не відповідає Постанова Кабінету Міністрів України №409 від 06.08.2014 року "Про становлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування", твердження суду щодо протиправності дій апелянта щодо обмеження права позивача на 75-відсоткову знижку по оплаті житлової площі, комунальних послуг, а також палива без обмеження норм споживання не заслуговують на увагу, оскільки пунктами 4-6 ст. 12 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачена 75-відсоткова знижка плати в межах середніх норм споживання, які власне, і встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, який судом до уваги не приймається, оскільки даний відзив позивачем поданий поза межами строків, передбачених ст. 304 КАС України.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
Судом  встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого Львівським обласним військовим комісаріатом, яке є безтермінове, дійсне на всій території України.
29 жовтня 2019 року позивач звернувся із заявою до Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради, в якій просив надавати передбачені ч. 5, 6 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" пільги без обмеження норм споживання.
Листом Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради від 04.11.2019 року №2789 позивача на його звернення щодо надання пільг без обмеження норм споживання з оплати житлово-комунальних послуг повідомлено про те, що відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» його включено до Єдиного державного автоматизованого реєстру пільговиків та він користується пільгами з оплати житлово-комунальних послуг відповідно до пп.4-5 статті 12 цього закону, а також про те, що надання пільг, як учаснику бойових дій здійснюється безперебійно з часу перебування в Єдиному державному автоматизованому реєстрі пільговиків по даний час та без жодних обмежень відповідно до пп. 4-5 вищевказаного закону. Відповідач зазначив, що основним нормативно-правовим актом, яким установлено соціальну норму житла та соціальні нормативи, в межах яких держава надає громадянам пільги на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком, є Постанова Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 року №409 "Про становлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування".
Позивач заперечує обставини щодо надання йому пільг в оплаті житлово –комунальних послуг з жовтня 2019року на квартиру АДРЕСА_1 у якій він зареєстрований та проживає разом із сім`єю.
З наданих відповідачем довідок №3 від 02.01.2020 року, №7966 від 03.01.2020 року, №3 від 02.01.2020 року та довідки про розмір грошового еквівалента пільг (а.с. 70-73) слідує, що пільги позивачу (як учаснику бойових дій) надавались в оплаті житлово- комунальних послуг  на вказану квартиру у період з 01.01.2019 року по 30.09.2019 року.
Доказів надання позивачу пільг з жовтня 2019року на оплату житлово –комунальних послуг (як учаснику бойових дій) на  квартиру АДРЕСА_1 (у якій зареєстрований та проживає позивач разом із сім`єю)  відповідач  ні до суду першої, ні суду апеляційної інстанцій не надав.

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що положення пунктів 4-6 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є чинними. У даній статті Закону не передбачено можливість Кабінетом Міністрів України встановлювати обмеження зазначених пільг, що передбачені Законом.
Суд першої інстанції відхилив твердження відповідача з приводу того, що положення постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 року №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» є обов`язковими для застосування у даних спірних правовідносинах та прийшов до висновку, що доводи позивача є підставними в частині протиправності дій відповідача щодо обмеження його права на 75-відсоткову знижку по оплаті житлової площі, комунальних послуг, а також палива без обмежень норм споживання.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), заслухавши пояснення учасників справи, колегія суддів встановила таке.
Відповідно до статті 5 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
Згідно пунктів 4, 5, 6 частини 1 статті 12 цього закону (у редакції чинній на момент прийняття вказаного Закону -22.10.1993року) учасникам бойових дій надаються, в тому числі,  такі пільги:
4) 75-процентна знижка плати за  жилу  площу  в  межах  норм, передбачених чинним законодавством;
5) 75-процентна знижка  плати  за  користування  комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами);
6) 75-процентна знижка вартості палива, в тому числі рідкого, в межах норм, встановлених для продажу населенню,  для  осіб,  які проживають у будинках, що не мають центрального опалення.
Законом     № 488/95-ВР від 22.12.95 в редакції Закону     № 52-IV від 04.07.2002 та Законом     № 2878-IV від 08.09.2005 внесено зміни до пункту 4 частини першої статті 12 та пункту 5 частини першої статті 12 названого Закону.
З урахуванням внесених змін, чинна редакція      пунктів 4, 5, 6 частини 1 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачає, що учасникам бойових дій надаються, в тому числі,  такі пільги:
4) 75-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю);
5) 75-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.
Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю.
Для сімей, що складаються лише з непрацездатних осіб, надається 75-процентна знижка за користування газом для опалювання житла на подвійний розмір нормативної опалювальної площі (42 кв. метри на кожну особу, яка має право на знижку плати, та 21 кв. метр на сім`ю);
6) 75-процентна знижка вартості палива, в тому числі рідкого, в межах норм, встановлених для продажу населенню, для осіб, які проживають у будинках, що не мають центрального опалення.
Відповідно до ст.2 вищезгаданого Закону, законодавство України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього Закону та інших актів законодавства України. 
Нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» державні соціальні стандарти - встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій.
За визначенням, яке міститься у частині четвертій статті 4 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», нормативи споживання - розміри споживання в натуральному виразі за певний проміжок часу (за рік, за місяць, за день) продуктів харчування, непродовольчих товарів поточного споживання та деяких видів послуг.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» державні соціальні нормативи у сфері житлово-комунального обслуговування встановлюються з метою визначення державних соціальних гарантій щодо надання житлово-комунальних послуг та розмірів витрат на найм житла, управління житлом і оплату комунальних послуг, які забезпечують реалізацію конституційного права громадянина на житло.
До державних соціальних нормативів належать:
- гранична норма витрат на управління житлом, оплату комунальних послуг, передбачених Законом України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від отримуваного доходу;
- соціальна норма житла та соціальні нормативи користування комунальними послугами, з оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії громадянам;
- показники якості управління багатоквартирним будинком і надання комунальних послуг.
Статтею 5 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено, що державні соціальні стандарти і нормативи формуються, встановлюються та затверджуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за участю та погодженням з іншими сторонами соціального партнерства, якщо інше не передбачено Конституцією України та законами України.
Законом України №79-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 року Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України були доповнені пунктом 26, яким установлено, зокрема, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 і 16 Закону № 3551- ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Отже, приведені норми законів свідчать, що до повноважень Кабінету Міністрів України віднесено вирішення питань щодо встановлення державних соціальних стандартів та нормативів у сфері житлово-комунальних послуг, в тому числі і норм споживання.
Отже, системний аналіз вищевказаних норм права дає підстави колегії суддів  стверджувати, що законодавством України не передбачено надання позивачу права на 75-відсоткову знижку по оплаті житлової площі, комунальних послуг, а також палива без обмежень норм споживання, оскільки Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» як у редакції, чинній на момент отримання статусу позивачем учасника бойових дій, так і в редакції чинній на момент його звернення із заявою до відповідача про повернення пільг передбачено надання таких пільг саме в межах середніх норм споживання (нормативів споживання), право на встановлення, формування та затвердження яких у відповідності до вимог статті 5 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» надано Кабінету Міністрів України.
З огляду на приведені норми Закону "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" колегія суддів приходить до висновку, що учасникам бойових дій надавалися пільги в оплаті житлово-комунальних послуг (як в первинній редакції вказаного Закону так і в  редакції з урахуванням внесених змін)  у вигляді 75% знижки в межах середніх норм споживання.
В супереч положень ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідач  не довів належними доказами обставин щодо  надання позивачу (як учаснику бойових дій)  пільг в оплаті житлово- комунальних послуг на  квартиру АДРЕСА_1 з жовтня 2019року, у якій  фактично зареєстрований та проживає позивач разом із сім`єю у відповідності до  пунктів 4, 5, 6 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». 
Зважаючи на викладені обставини та приведені положення законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що зібраними у справі доказами підтверджуються фактичні обставини стосовно протиправного ненадання відповідачем пільг в оплаті житлово –комунальних послуг ОСОБА_1 , передбачених пунктами 4, 5, 6 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з 01 жовтня  2019 року.
При цьому, колегія суддів зазначає, що доводи позивача  приведені у позовній заяві та заяві позивача від 29.10.2019 року щодо надання йому пільги в оплаті житлово-комунальних послуг без обмеження норм споживання є такими, що не грунтуються на вимогах закону та суперечать пунктам 4, 5, 6 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» про що зазначено вище.
За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не дослідив всіх обставин справи в сукупності, а відтак дійшов помилкового висновку про  задоволення адміністративного позову повністю, починаючи з 07.05.2019 року.  
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду не відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а відтак  апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду  скасувати з прийняттям нового про часткове задоволення позову. 
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст.325, ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,  
                                             П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради  на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року задовольнити частково.
Рішення  Львівського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року скасувати. 
Ухвалити постанову, якою  адміністративний позов   ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) до Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради (КОД ЄДРПОУ 22392423, поштовий індекс 8200, Львівська область, м. Дрогобич, пл. Ринок, 1) задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради щодо обмеження пільг ОСОБА_1 , передбачених пунктами 4, 5, 6 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з 01 жовтня 2019 року.
Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради (КОД ЄДРПОУ 22392423, поштовий індекс 8200, Львівська область, м. Дрогобич, пл. Ринок, 1) поновити з 01 жовтня 2019 року надання пільг ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 , поштовий АДРЕСА_2 ), передбачених пунктами 4, 5, 6 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
У задоволенні решти вимог позовної заяви ОСОБА_1 – відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	Т. В. Онишкевич  	
Повне судове рішення складено 19 березня 2020 року.