ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 квітня 2020 року

м. Харків

справа № 640/1785/16-ц

провадження № 22-ц/818/2117/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В. 

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Юрій Володимирович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 про скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2019 року, постановлену під головуванням судді Ніколаєнко І.В., в залі суду в місті Харкові (повний текст судового рішення складено 13 листопада 2019 року), -
в с т а н о в и в :
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою про скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2019 року скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича від 21.08.2019 року та зобов`язати приватного виконавця повернути незаконно стягнуті з його пенсії грошові кошти.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що скарга на постанову приватного виконавця в хронологічному порядку містить викладені ним обставини, через які було пропущений строк на подання скарги; також скарга містить клопотання про продовження строку для її подачі. Проте суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та безпідставно залишив його скаргу без розгляду. ОСОБА_1 вважає, що наявні підстави для задоволення його скарги.
Відзиву на апеляційну скаргу не надано.
Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Залишаючи без розгляду скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що строк для подання скарги пропущений, а клопотання про поновлення строку звернення зі скаргою до суду заявник не заявляв.
Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Згідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.
Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. 
При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. 
Судом встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюковим Юрієм Володимировичем від 21 серпня 2019 року у виконавчому провадження №55683791 за виконавчим листом №640/1785/16-ц про стягнення з ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_2 суму заборгованості в розмірі 1 234 778,28 грн. звернуто стягнення на доходи боржника, що отримує дохід у Управління ПФУ в Київському районі міста Харкова та вирішено здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача у розмірі 20% (а.с.109).
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про скасування постанови, роз`яснено, що вказаний спір має бути вирішено Київським районним судом міста Харкова у порядку, передбаченому ЦПК України (а.с.110-113).
Обгрунтовуючи вимоги скарги,  ОСОБА_1 , зокрема, зазначив, що копію постанови приватного виконавця від 21 серпня 2019 року він отримав 23 серпня 2019 року. Після цього він звернувся до Головного управління юстиції в Харківській області, а також до Харківського окружного адміністративного суду. У зв`язку з цим ним було пропущено строк на звернення до суду, тому він просив продовжити строк на подання скарги про скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича від 21 серпня 2019 року (а.с.105-106).
Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, не вирішив питання про поновлення строку на оскарження постанови приватного виконавця, та помилково прийшов до висновку про наявність підстав для залишення скарги ОСОБА_1 без розгляду.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Встановлено, що ОСОБА_1 пропустив десятиденний строк на оскарження постанови приватного виконавця від 21 серпня 2019 року. Разом з тим він просить поновити строк, не втратив інтересу до порушеного права, його законні права підлягають захисту у судовому порядку у випадку їх доведеності, тому такий доступ до правосуддя повинен бути забезпечений.
Доводи апеляційної скарги в цій частині спростовують висновки суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, які привели до постановлення помилкової ухвали.
Згідно ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Посилання апелянта на те, що за наслідками розгляду вказаної апеляційної скарги наявні підстави для задоволення його скарги у повному обсязі, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки наразі предметом апеляційного розгляду є процесуальне питання щодо строків звернення до суду. Натомість розгляд скарги ОСОБА_1 по суті заявлених ним вимог буде вирішено судом першої інстанції.
У зв`язку з цим апеляційну скаргу слід задовольнити частково. Оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2019 року - скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна 

Судді:                                                                   С.С. Кругова

                                                                Н.П. Пилипчук

       Повне судове рішення виготовлено 14.04.2020 року у нарадчій кімнаті.