Ухвала                                               
 
18 березня 2020 року
м. Київ
справа № 2-7772/10
провадження № 61-10374св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Висоцької В. С.,
суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М. (суддя-доповідач),
учасники справи:
особа, яка звернулася із заявою про відновлення втраченого судового провадження, -  ОСОБА_1 ,
заявник за заявою про скасування рішення Постійно діючий третейський суд при Товарній біржі «Даліса» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвік»,
третя особа - ОСОБА_2,
позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2,
розглянув заяву судді Фаловської І. М. про самовідвід у справі за заявою ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвік» до Постійно діючого третейського суду при Товарній біржі «Даліса», третя особа - ОСОБА_2, про визнання рішення третейського суду недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 грудня 
2018 року у складі судді Стручкової Л. І. та постанову Донецького апеляційного суду від 08 травня 2019 року у складі колегії суддів:          Никифоряка Л. П., Азевича В. Б., Кішкіної І. В.,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2018 року  ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвік» (далі - ТОВ «Інвік») до Постійно діючого третейського суду при Товарній біржі «Даліса», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання рішення третейського суду недійсним. 
Заява мотивована тим, що 17 липня 2000 року між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладений договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 (в рівних частках для кожного).
29 серпня 2001 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладений договір дарування, відповідно до умов якого остання прийняла в дар 
Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 .
23 травня 2008 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладений договір дарування частини житлового будинку, відповідно до умов якого ОСОБА_4 подарувала у рівних частинах ОСОБА_1 та ОСОБА_5 належну їй частину вказаного житлового будинку. 
Також заявник вказувала, що рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 06 жовтня 2010 року її було позбавлено права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .  Також заявник посилалася на те, що участі у вирішенні питання щодо її власності вона не приймала та про розгляд справи і ухвалене судове рішення не була обізнана.
Посилаючись на те, що для подання апеляційної скарги на рішення суду необхідно відновити втрачене судове провадження у вказаній справі, ОСОБА_1 просила суд задовольнити вказану заяву.
Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області 
від 20 грудня 2018 року провадження у справі закрито.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що, оскільки ОСОБА_1 не набула статусу учасника справи, тому відсутні правові підстави для розгляду заяви про відновлення втраченого судового провадження по суті.
Постановою Донецького апеляційного суду від 08 травня 2019 року ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 грудня 
2018 року залишено без змін.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про задоволення заяви про відновлення втраченого провадження, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Системою автоматизованого розподілу справ (протокол автоматичного розподілу судової справи між суддями від 28 травня 2019 року) для розгляду касаційної скарги  ОСОБА_1 визначено колегію суддів у складі: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Грушицького А. І.
Ухвалою Верховного Суду від 30 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі і витребувано цивільну справу.
У січні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 20 лютого 2020 року справу призначено до розгляду колегією у складі п`яти суддів.
З підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід (частина 1 статті 39 ЦПК України). 
Суддею Фаловською І. М. заявлено самовідвід у цій справі з підстав, визначених пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України, якими передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
Як зазначає Європейський суд з прав людини у рішенні від 24 травня                      1989 року у справі «Hauschildt v. Denmark» (заява № 1987/92) найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди                                       у громадськості.
Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення 
від 24 травня 1989 року у справі «Hauschildt v. Denmark», заява № 1987/92).
Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.
В обґрунтування наявності підстав для самовідводу суддя Фаловська І. М. зазначила, що приймала участь у розгляді цієї справи судом касаційної інстанції та за результатом розгляду касаційної скарги була постановлена ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 квітня 2014 року, якою касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діяв представник ОСОБА_6, відхилено. Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 07 жовтня                     2013 року залишено без змін.
У зв`язку із тим, що суддя Фаловська І. М. приймала участь у розгляді цієї справи за участю цих сторін та висловлювала свою правову позицію щодо спірних правовідносин, вказані обставини можуть викликати в учасників даної справи сумніви у неупередженості та об`єктивності судді 
Фаловської І. М. при розгляді справи.
З метою недопущення сумнівів сторін у справі в об`єктивності й неупередженості судді та суду у розгляді зазначеної справи заява судді Фаловської І. М. про самовідвід підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 36, 39 - 41 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Заяву судді Фаловської І. М. про самовідвід задовольнити.
Передати справу для проведення повторного автоматизованого розподілу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                       В. С. Висоцька
Судді                                                                                   А. І. Грушицький 
І. В. Литвиненко
В. В. Сердюк
І. М. Фаловська