ПОСТАНОВА
Іменем України

01 квітня 2020 року 
Київ
справа №569/11423/17
провадження №К/9901/52926/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Бевзенка В. М., Данилевич Н. А.
розглянув у порядку письмового провадження в касаційній інстанції  адміністративну справу
за позовом Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, третя особа - ОСОБА_1 , про скасування постанови, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 8 травня 2018 року (судді Капустинський М.М., Моніч Б.С., Охрімчук І.Г.), 
І. Суть спору
1. У липні 2017 року Рівненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області (далі - Рівненське ОУПФУ) звернулося до суду з позовом про визнання протиправними дії та рішення старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (далі - ВПВП УДВС ГТУЮ) Вознюк І. Я., які полягають у винесенні постанови про накладення штрафу № ВП № 53661858 від 07 липня 2017 року. 
2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що для накладення штрафу не було підстав, адже судове рішення, за яким видано виконавчий лист Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2017 року № 569/17594/16-а виконано в повному обсязі. 
ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи. 
3. Рівненський міськрайонний суд постановою від 23 січня 2017 року у справі №  569/17594/16-а задовольнив позов ОСОБА_1 ; визнав протиправними дії Рівненського ОУПФУ щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 01 серпня 2016 року; зобов`язав Рівненське ОУПФУ поновити виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 01 серпня 2016 року у попередньому розмірі. 
4. Житомирський апеляційний адміністративний суд постановою від 22 березня 2017 року у справі № 569/17594/16-а частково задовольнив апеляційну скаргу Рівненського ОУПФУ. Змінив постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 23 січня 2017 року, абзаци другий і третій резолютивної частини постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 23 січня 2017 року виклав в такій редакції: «Визнати протиправним та скасувати рішення Рівненського об`єднаного управління пенсійного фонду України Рівненської області від 18 листопада 2016 року 18/383-6190 про відмову в поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 за вислугою років. Зобов`язати Рівненське об`єднане управління пенсійного фонду України Рівненської області поновити виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 13 жовтня 2016 року у попередньому розмірі». У решті постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 23 січня 2017 року залишено без змін.
5. 29 березня 2017 року старший державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ Вознюк І.Я. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №  53661858 з виконання виконавчого листа № 569/17594/16-а, виданого 24 березня 2017 року Житомирським апеляційним адміністративним судом про зобов`язання Рівненського ОУПФУ поновити виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 13 жовтня 2016 року у попередньому розмірі. Документ вступив у законну силу (набрав чинності) 22 березня 2017 року. 
6. 07 квітня 2017 року представник Рівненського ОУПФУ звернувся з письмовою заявою до Житомирського апеляційного адміністративного суду про роз`яснення ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2017 року у справі № 569/17594/16-а щодо обмеження максимального розміру місячного нарахування пенсійної виплати з урахуванням Закону України № 911-VІІ від 25 грудня 2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України».
7. Житомирський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 14 червня 2017 року, відмовляючи Рівненському ОУПФУ у роз`ясненні постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 217 року, виходив з того, що заявник звертаючись до суду з заявою про роз`яснення рішення суду, фактично просить не роз`яснити постанову суду, а визначити розмір пенсії, що не було предметом розгляду справи та виходить за межі повноважень суду щодо роз`яснення судового рішення, передбаченого частиною першою статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України. 
8. 22 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до ВПВР ГТУЮ з письмовою заявою у якій зазначив про те, що на виконанні ВПВР ГТУЮ є виконавчий лист Житомирського апеляційного адміністративного суду щодо поновлення виплати йому пенсії. Відповідно до постанови від 22 березня 2017 року та виконавчого листа Рівненське ОУ ПФУ зобов`язано поновити йому пенсію за вислугою років з 13 жовтня 2016 року у попередньому розмірі. Попередній розмір його пенсії складав 11276,66 грн. Однак, починаючи з 13 жовтня 2016 року по травень 2017 року виплату пенсії йому провели у розмірі 10740 грн., а в червні 2017 року - 9129 грн. Просить вжити заходів для зобов`язання боржника виконати рішення суду в повному обсязі.
9. На підтвердження викладених обставин додав довідку від 01 червня 2017 року №  5384 Рівненського ОУ ПФУ про розмір отриманої пенсії за період з січня 2016 року по червень 2017 року включно, з якої вбачається, що за період з листопада 2016 року по травень 2017 року ОСОБА_1 отримав пенсію в розмірі 10740,00 грн. Тобто, її розмір не відповідав встановленому попередньому розміру пенсії, що підлягала виплаті.
10. 07 липня 2017 року старший державний виконавець Вознюк І.Я. виніс вимогу, з якої вбачається, що відповідно до виконавчого листа № 569/17594/16-а від 24 березня 2017 року, виданого Житомирським апеляційним адміністративним судом, Рівненське ОУПФУ зобов`язано поновити виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 13 жовтня 2016 року у попередньому розмірі, однак починаючи з жовтня 2016 року по червень 2017 року виплата пенсії не відповідає встановленому попередньому розміру, що підлягає виплаті. Відтак відповідальних за виконання судового рішення посадових осіб Рівненського ОУПФУ зобов`язано вжити заходів стосовно виконання рішення суду та повідомити державного виконавця про їх вчинення.
11. У постанові від 07 липня 2017 року про накладення штрафу державний виконавець зазначив, що на виконанні ВПВР УДВС ГТУЮ перебуває виконавче провадження № 53661858 з виконання виконавчого листа №  569/17594/16-а, виданого 24 березня 2017 року Житомирським апеляційним адміністративним судом. 
12. 29 березня 2017 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Копію постанови направлено боржнику та стягувачу. Відповідно до виконавчого листа, Рівненське ОУПФУ (боржника) зобов`язано поновити виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 13 жовтня 2016 року у попередньому розмірі, однак згідно із заявою стягувача та довідки Рівненського ОУПФУ від 01 червня 2017 року №  5384 встановлено, що починаючи з жовтня 2016 року по червень 2017 року виплата пенсії не відповідає встановленому попередньому розміру, що підлягає виплаті. 
13. Державний виконавець надіслав вимогу, якою зобов`язав боржника належним чином виконати виконавчий лист № 569/17594/16-а та негайно поінформувати про виконання рішень орган державної виконавчої служби. 
14. Станом на 07 липня 2017 року жодних відомостей з наданням підтверджуючих документів про повне фактичне виконання рішення суду боржник до ВПВР УДВС ГТУЮ не надіслав. 
15. На підставі зазначеного та на підставі статей 63, 75 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) державний виконавець наклав на Рівненське ОУПФУ штраф на користь держави у розмірі 5100,00 грн.
ІІІ. Рішення судів попередніх інстанцій та мотиви їх ухвалення. 
16. Рівненський міський суд Рівненської області постановою від 02 листопада 2017 року відмовив у задоволенні позовних вимог.
17. Суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні представник відповідача належними та допустимими доказами спростував доводи представника позивача про виконання рішення Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2017 року, відтак довів, що державний виконавець правомірно наклав штраф. 
18. Житомирський апеляційний адміністративний суд постановою від 08 травня 2018 року скасував постанову Рівненського міського суду Рівненської області 02 листопада 2017 року; прийняв нову постанову, якою позовні вимоги Рівненського ОУПФУ задовольнив.
18.1. Визнав протиправною та скасував постанову старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ Вознюка І.Я. ВП №35661858 від 07 липня 2017 року про накладення штрафу на боржника, Рівненське ОУПФУ, в сумі 5100,00 грн.
19. Суд апеляційної інстанції зазначив, що визначальними обставинами для накладення штрафу на боржника є невиконання судового рішення та відсутність поважних причин такого невиконання.
20. Вимога державного виконавця про зобов`язання відповідальних осіб Рівненського ОУ ПФУ вжити заходів стосовно виконання рішення суду та повідомити державного виконавця про їх вчинення датована 07 липня 2017 року, тоді як постанова про накладення штрафу винесена також 07 липня 2017 року. 
V. Касаційне оскарження 
21. У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
22. Пояснив, що боржник не виконав виконавчого листа № 569/17594/16-а у строк, встановлений постановою про відкриття виконавчого провадження, тому на підставі статті 75 Закону № 1404-VIII на нього накладено штраф. Зокрема зазначив, що починаючи з жовтня 2016 року по червень 2017 року пенсія, яку виплачувало Рівненське ОУПФУ стягувачу, не відповідала попередньому розміру, що підлягав виплаті.
23. Вважає, що при прийнятті оскарженої постанови не допустив порушення вимог законодавства, навпаки, діяв в межах своїх повноважень і вживав всіх передбачених Законом № 1404-VIII заходів для належного виконання судового рішення, яке набрало законної сили. 
24. Позивач подав відзив на касаційну скаргу, просить залишити оскаржену постанову апеляційного суду без змін.
25. Переконує, що постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду у справі № 569/17594/16-а виконав своєчасно, одразу після відкриття виконавчого провадження (згідно з постановою державного виконавця від 24 березня 2017 року). Зазначив, що 29 березня 2017 року ОСОБА_1 поновлено виплату пенсії за вислугу років з 13 жовтня 2016 року у попередньому розмірі, що підтверджується відповідними розпорядженнями і протоколами. Водночас зауважив, що виплату пенсії проведено з урахуванням положень статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», якою передбачено обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність. 
26. Позивач зазначив, що відповідач виніс спірну постанову про накладення штрафу навіть не перевіривши стан виконання судового рішення, понад те, і вимога і спірна постанова винесені в один день, що теж вказує на безвідповідальне ставлення державного виконавця. 
V. Релевантні джерела права й акти їх застосування. 
27. Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
28. Відповідно до частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.
29. Відповідно до частини першої статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
30. Згідно з частиною другою статті 63 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
31. Відповідно до статті 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
32. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
VІ. Висновки Верховного Суду
33. Аналізуючи наведені положення законодавства у зіставленні з обставинами цієї справи передусім треба зауважити, що державний виконавець має право накладати на боржника штраф у тому випадку, якщо останній у встановлений державним виконавцем строк (а такий строк встановлюється при відкритті виконавчого провадження) не виконав виконавчого листа, який зобов`язує до вчинення дій.
34. Водночас, державний виконавець зобов`язаний вживати заходів для примусового виконання судового рішення в тому обсязі, який визначено цим судовим рішенням. Якщо судове рішення є незрозумілим, державний виконавець має право звернутися за його роз`ясненням.
35. У цій справі встановлено, що за роз`ясненням постанови від 22 березня 2017  року у справі № 569/17594/16-а (власне стосовно розміру пенсії, яку слід виплачувати стягувачу з огляду на законодавчі обмеження її розміру) до суду, який видав виконавчий лист, звернувся боржник, але йому було відмовлено. Державний виконавець з таким клопотанням/заявою не звертався. 
36. Тож боржник виконав його в тому обсязі і в той спосіб, як його визначив/окреслив суд, який видав виконавчий лист у справі № 569/17594/16-а.
37. До певної міри державний виконавець може оцінити стан/якість виконання судового рішення, як-от чи прийняв боржник рішення або вчинив дії, які від нього вимагав суд. Така оцінка обумовлюється способом захисту порушеного права, який визначив суд (у резолютивній частині рішення). Втім, державний виконавець не може переймати на себе функцію судового контролю за виконанням цього судового рішення. 
38. У ситуації, коли боржник за формальними ознаками виконав судове рішення, однак боржник вважає, що це не призвело до відновлення його порушених прав (за захистом якого він звертався до суду), вирішити, чи досягнуто мети судового захисту (за конкретним судовим рішенням) може суд, який постановив судове рішення/видав виконавчий лист. 
39. У цій справі, як можна виснувати зі встановлених в ній обставин, накладення штрафу зумовлено тим, що пенсію, яку позивач почав виплачувати ОСОБА_1 (поновивши її виплату на підставі постанови від 22 березня 2017  року у справі № 569/17594/16-а), була меншою, аніж стягувач отримував раніше. Як пояснив позивач, причиною цьому були законодавчі обмеження її розміру. З огляду на наведені вище мотиви, вирішити питання про те, чи належно виконано судове рішення у справі № 569/17594/16-а мав би суд, який видав виконавчий лист. Втім, стягувач (у виконавчому провадженні) із заявою відповідного змісту до суду не звертався. 
40. За встановлених обставин, наклавши на боржника штраф за те, що він не виконав судового рішення, не з`ясувавши дійсного стану виконання цього судового рішення, державний виконавець, на думку колегії суддів, діяв неправомірно.
41. 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-IX). 
42. Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 460-IX касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
43. Згідно з частинами першою, другою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (тут і далі - в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом № 460-IX; далі - КАС) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
44. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
45. Відповідно до частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
46. Переглянувши постанову суду апеляційної інстанцій в межах заявлених вимог касаційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що підстави для її скасування чи зміни відсутні. 
Керуючись пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15  січня 2020 року № 460-IX, статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
п о с т а н о в и в :
1. Касаційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області залишити без задоволення.
2. Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08  травня 2018 року в цій справі залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 
Головуючий                                                                                М. І. Смокович 
Судді                                                                                          В. М. Бевзенко
                                                                                                              Н. А. Данилевич