ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3919/20 Справа № 213/5084/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Нестеренко О. М. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді -       Зубакової В.П.
суддів -                           Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач - Приватне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Гузєв Ігор Григорович, на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 січня 2020 року, яке ухвалено суддею Нестеренком О.М. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 31січня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2019 року позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Гузєв І.Г., звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат»   (надалі – ПРАТ «ІНГЗК») про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`ю. 
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він, працюючи у відповідача в шкідливих умовах праці, отримав професійні захворювання, у зв`язку із чим, висновком МСЕК від 25.06.2007 року, йому первинно встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 40 % (з яких 35% - вібраційна хвороба, 5% - туговухість) з 18.06.2007 року до 01 липня 2008 року з наступним переоглядом 01.06.2008 року та визнано особою з інвалідністю третьої групи. При наступних переоглядах відсоток втрати професійної працездатності та група інвалідності не змінювались, з 01 липня 2019 року встановлено безстроково.
Вважає, що у зв`язку з отриманими професійними захворюваннями йому спричинено моральну шкоду, яка завдана з вини відповідача та підлягає відшкодуванню ним, а тому просив суд стягнути на його користь моральну шкоду з відповідача у розмірі 166 920,00 грн.
Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 січня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат»  на користь держави судові витрати у розмірі 768,40 грн.
В решті позову – відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Гузєв І.Г., ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутої на користь позивача, просить збільшити його розмір до заявленого ним у позові, оскільки він значно занижений та не відповідає глибині моральних страждань позивача та принципу розумності, виваженості і справедливості. Внаслідок втрати професійної працездатності позивач не має змоги вести звичне життя, вимушений постійно проходити курси лікування, не має можливості приділяти належної уваги своїй родині. Судом першої інстанції не повністю враховано, що позивач, внаслідок отриманих професійних захворювань, втратив 40 % професійної працездатності безстроково, його постійно турбує біль у суглобах та м`язах, обмеження рухів в плечових та ліктьових суглобах, шийному відділі хребта, постійний шум у вухах, загальна слабкість, набряки кінцівок. При цьому, наводить в апеляційній скарзі, як приклад, Постанову Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі № 210/5258/16-ц, якою з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнуто 275 000 гривень, за умови що позивачем втрачено 100 % професійної працездатності. Також посилається на постанову Верховного Суду України від 19 грудня 2011 року по справі № 6-65цс11, якою визнано розумним та справедливим розмір грошової компенсації на відшкодування батькам моральної шкоди, завданої вбивством їх сина в 1 мільйон гривень.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1  ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 01.11.1996 року по 04.09.2006 року працював підземним прохідником в ШВЦ та дробарній фабриці ВАТ «ІНГЗК», з 04.09.2006 року по 11.05.2007 року працював слюсарем черговим та по ремонту обладнання на дробарній фабриці ВАТ «ІНГЗК», з 11.05.2007 року по 25.09.2007 року працював учнем тесляра на дробарній фабриці ВАТ «ІНГЗК», з 25.09.2007 року по 28.08.2008 року працював теслярем  на дробарній фабриці ВАТ «ІНГЗК», правонаступником яких є відповідач,  у шкідливих умовах праці. (а.с. 44-46). 
28.08.2008 року – позивач звільнений за власним бажанням, в зв`язку з виходом на пенсію за ст. 38 КЗпП України (а.с. 46). 
Відповідно п. 16 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 6 від 26.04.2007 року професійні захворювання виникли у ОСОБА_1 за тих обставин, що працюючи підземним прохідником в ШВЦ ВАТ "ІнГЗК" з 01.11.1996 року по 04.09.2006 року ОСОБА_1 виконував роботи в умовах впливу вібрації і шуму, рівень яких перевищував ГДР, внаслідок недосконалості технологічного обладнання, а в попередні роки – з 21.08.1985 року по 19.07.1990 року, з 02.04.1992 року  по 31.10.1996 року  - підземним прохідником в СВК «Кривбасшахтопроходка», де також підпадав під вплив вібрації та шуму, рівень яких перевищував ГДР (а.с.19-22).
Відповідно до п. 17 Акту № 6 розслідування хронічного професійного захворювання від 26.04.2007 року, причиною професійних захворювань позивача є його тривала праця (19 років 06 місяців) в умовах впливу вібрації і шуму, рівень яких перевищував ГДР (а.с.13-22).
Висновком МСЕК від 25.06.2007 року ОСОБА_1 первинно встановлено втрату професійної працездатності в загальному розмірі 40 % (з них 35% - вібраційна хвороба, 5% - туговухість) з 18.06.2007 року до 01.07.2008 року з наступним переоглядом 01.06.2008 року та визнано особою з інвалідністю третьої групи ( а.с. 10,11).
Згідно висновку МСЕК від 15.07.2019 року (серія 12 ААА № 054780) позивачу ОСОБА_1 , при повторному переогляді, залишено 40% (з них 35% - вібраційна хвороба, 5% - туговухість) втрати професійної працездатності з 01 липня 2019 року, третю групу інвалідності безстроково (а.с. 16,17,18).
На підставі встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про відшкодування позивачу, у зв`язку з отриманими ним на виробництві професійними захворюваннями, моральної шкоди відповідачем з вини якого її й заподіяно.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Як вбачається з Акту № 6 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 26 квітня 2007 року, причиною професійних захворювань позивача є його тривала праця (19 років 06 місяців) в умовах впливу вібрації і шуму, рівні яких перевищували ГДР.
Отже, роботодавець ВАТ «ІНГЗК», правонаступником якого є відповідач – ПРАТ «ІНГЗК», під час роботи позивача допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».
Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.              
Суд, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки його постійно турбує біль у суглобах та м`язах, обмеження рухів в плечових та ліктьових суглобах, шийному відділі хребта, постійний шум у вухах, загальна слабкість, набряки кінцівок. 
Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п. 13 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.
Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що позивачу ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування.
З Акту розслідування професійного захворювання від 26 квітня 2007 року вбачається, що причинами професійного захворювання позивача є тривалий стаж роботи (19 років 06 місяців) в умовах шкідливих виробничих факторів. 
Працюючи підземним прохідником в ШВЦ ВАТ "ІнГЗК" з 01.11.1996 року по 04.09.2006року ОСОБА_1 виконував роботи в умовах впливу вібрації і шуму, рівні яких перевищували ГДР, внаслідок недосконалості технологічного обладнання, а в попередні роки – з 21.08.1985 року по 19.07.1990 року, з 02.04.1992 року  по 31.10.1996 року  - підземним прохідником в СВК «Кривбасшахтопроходка», також підпадав під вплив вібрації та шуму, рівні яких перевищували ГДР (а.с.19-22).
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійні захворювання позивача, які завдають йому фізичного болю та душевних страждань, виникли з вини відповідача, яким було допущено перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.
Суд першої інстанції при постановленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода під час його роботи на підприємстві відповідача, у шкідливих умовах, що стало причиною його професійних захворювань, яке потягло за собою втрату працездатності та необхідності подальшого тривалого лікування у медичних закладах.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги позивача щодо необґрунтованого розміру моральної шкоди, визначеного судом до стягнення з відповідача на користь позивача та вважає, що він визначений без повного урахування роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування   моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. 
Так, в судовому засіданні встановлено, що у зв`язку з професійними захворюваннями позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, на теперішній час, втратив професійну працездатність у загальному розмірі 40 %, безстроково, визнання його особою з інвалідністю третьої групи, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, та можливістю його відновлення.
Після втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки його постійно турбує біль у суглобах та м`язах, обмеження рухів в плечових та ліктьових суглобах, шийному відділі хребта, постійний шум у вухах, загальна слабкість, набряки кінцівок. Періодично проходить лікування, незважаючи на постійні курси лікування покращення в стані здоров`я не спостерігається.
Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок отриманих професійних захворювань, тривалості праці позивача в шкідливих умовах, що перевищували нормативи (19 років 06 місяців), що потягло втрату працездатності вважає за необхідне, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити її з 50 000,00 грн. до 70 000,00 грн.
Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Отже, з відповідача ПРАТ «ІНГЗК», на користь держави, підлягає стягненню судовий збір 1152,60 грн. за подання позивачем апеляційної скарги.
В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Гузєв Ігор Григорович- задовольнити частково.
Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 січня 2020 року  змінити, збільшити розмір моральної шкоди, стягнутої з відповідача Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 з 50 000,00 гривень до 70 000 (сімдесят тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.
                 В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» за подання апеляційної скарги позивачем на користь держави судовий збір у розмірі 1152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) гривень 60 копійок 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає
       Повне судове рішення складено 11 березня 2020 року.

Головуючий: 

Судді: