У х в а л а  
 
19 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 466/3335/18
провадження № 61-4246 ск 20
 
Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.,
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 27 травня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 30 січня 2020 року в справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, 
 
В с т а н о в и в:
 
02 березня 2020 року ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 27 травня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 30 січня 2020 року.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 27 травня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 30 січня 2020 року, в частині поділу майна - автомобіля, і ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на його користь вартість Ѕ частини автомобіля в сумі   72 950,00 грн.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Ігнатенка В. М.
 
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
У порушення вимог частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі не зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
Як убачається із касаційної скарги, заявник оскаржує рішення судів першої та апеляційної інстанцій, визначені в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України.
 
У частині другій статті 389 ЦПК України зазначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні; у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Таким чином, ОСОБА_1 необхідно надати до суду належним чином оформлену касаційну скаргу із зазначенням у ній, крім іншого, підстави (підставу) касаційного оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 27 травня 2019 року та постанови Львівського апеляційного суду від 30 січня 2020 року, визначені в пунктах 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
У порушення вимог частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі не зазначено адресу електронної пошти ОСОБА_1 , та не вказано про її відсутність.
 
Крім того, відповідно до частини першої статті 25 та частини першої статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд, який переглядає у касаційному порядку судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій.
 
Таким чином, касаційна скарга повинна бути подана саме до Верховного Суду, водночас у касаційній скарзі зазначено, що вона подана до Верховного суду України, тобто неправильно зазначено найменування суду, до якого подано скаргу.
 
Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 необхідно надати до суду належним чином оформлену касаційну скаргу, із зазначенням у ній, крім іншого, адреси електронної пошти ОСОБА_1 або вказати про її відсутність, а також зазначити правильне найменування суду.
 
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються її копії відповідно до кількості учасників справи.
 
Належним чином оформлена касаційна скарга має бути подана до суду із доданими до неї копіями у відповідній кількості для інших учасників справи.
 
У порушення вимог 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому розмірі.
 
Натомість, у касаційній скарзі  ОСОБА_1 вказує на те, що він звільнений від оплати судового збору з підстав, указаних в пункті 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір»».
У пункті 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір»» визначено, що від оплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Із матеріалів касаційної скарги вбачається, що предметом спору в даній справі є, зокрема, поділ спільного майна подружжя, який не пов`язаний з порушенням прав заявника, як учасника бойових дій, а тому він не звільнений від оплати судового збору.
Отже, за подання даної касаційної скарги ОСОБА_1 має оплатити судовий збір у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір».
Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»», в редакції, чинній станом на дату подання позовної заяви у даній справі).
 
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня            2018 року становив 1 762,00 грн.
 
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
 
У відповідності до касаційної скарги, ОСОБА_1 оскаржує рішення судів першої та апеляційної інстанції щодо відмови у поділі майна подружжя - автомобіля, шляхом стягнення з відповідача Ѕ частини його вартості в сумі 72 950,00 грн. Однак, із матеріалів касаційної скарги не вбачається вартість спірного майна, яке просив виділити у власність позивач, а тому суд не має можливості перевірити розмір судового збору, який підлягає сплаті, відповідно до Закону України «Про судовий збір», щодо оскарження рішення судів у частині вирішення відповідної майнової вимоги позивача.
 
Таким чином,  ОСОБА_1 має надати докази про сплату судового збору суму якого необхідно самостійно розрахувати, виходячи із вартості спірного майна, зокрема, в частині оскарження рішень судів, та згідно вимог Закону України «Про судовий збір», і на підтвердження надати до суду докази вартості спірного майна.
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі м. Києва, код ЄДРПОУ: 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102, номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007.
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати оригінал документа, що підтверджує його сплату.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. За змістом частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог цього Кодексу щодо форми і змісту, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 необхідно залишити без руху з наданням йому можливості усунути вищевказані недоліки.
 
На підставі наведеного, керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
 
У х в а л и в:
 
Залишити без руху касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 27 травня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 30 січня 2020 року, та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 21 квітня          2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                          В. М. Ігнатенко