Справа № 445/22/17                                        Головуючий у 1 інстанції: Сивак В.М. 
Провадження № 22-ц/811/779/18                        Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М. 
Категорія:53

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
                25 лютого 2020 року                                          м.Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого – судді Бойко С.М.,
суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,
секретаря – Юзефович Ю.І.,
з участю:представника позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 ,
відповідача ОСОБА_3 , його представника – ОСОБА_4 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3  – ОСОБА_4  на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 22 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_3  про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 
                                в с т а н о в и л а:
У січні 2017 року  ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_3 , як з винної в дорожньо-транспортній пригоді (далі – ДТП) особи, яка сталась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Почапи Золочівського району Львівської області, майнову шкоду в розмірі 91615 грн., що становить різницю між ринковою вартістю автомобіля 197775 грн., виплаченим їй страховим відшкодуванням в розмірі 36160 грн. 81 коп. та вартістю пошкодженого транспортного засобу, який вона продала без ремонту за 70000 грн. (197775 грн. – 36160,81 грн. – 70000 грн. = 91615 грн.), упущену вигоду в розмірі 15500 грн., моральну шкоду в розмірі 10000 грн., витрати на евакуатор в розмірі 450 грн., 700 грн. за проведення експертного дослідження та 1000 грн. витрат на правничу допомогу, що в загальному становить 119265 грн.
Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 22 травня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 53729 грн. 03 коп. майнової шкоди, 2000 грн. моральної шкоди, 450 грн. витрат на евакуатор, 700 грн. витрат на визначення вартості ремонту автомобіля та 1000 грн. витрат на правничу допомогу.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1210 грн. 61 коп. судового збору.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_3 , просить його скасувати з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3  на момент ДТП була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта», яка виплатила позивачу страхове відшкодування за пошкодження належного їй транспортного засобу на підставі проведеного страховиком розрахунку вартості матеріального збитку в розмірі 36160 грн. 81 коп. 
Вважає, що суд допустив порушення норм процесуального права, оскільки не вирішив питання про залучення ПАТ «НАСК «Оранта» до участі в справі як третьої особи.
Крім того, звертає увагу, що суд, в порушення вимог процесуального закону, долучив до матеріалів справи звіт №С-00127 від 12.04.2016 року про оцінку вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, який був наданий позивачем вже перед оголошенням судових дебатів, і не обґрунтував належним чином своїх висновків, чому саме цей звіт, а не висновок ПАТ «НАСК «Оранта», він взяв до уваги при визначенні матеріального збитку.
Також апелянт вважає неправильною формулу проведеного судом розрахунку розміру матеріального збитку, оскільки такий розрахунок не відповідає нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.
Наголошує, що позивач не понесла витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу, оскільки продала його в пошкодженому стані, а тому судом безпідставно прийнято до уваги, як доказ на підтвердження розміру завданого матеріального збитку, наданий позивачем звіт про вартість відновлювального ремонту на суму 159889 грн. 84 коп., з якого суд, власне, і виходив, присуджуючи позивачу майнову шкоду у розмірі 53729 грн. 03 коп. (159889,84 грн. – 36160,81 грн. – 70000 грн. = 53729,03 грн.). 
На думку апелянта, факт заподіяння моральної шкоди та її розмір позивачем не обґрунтований, а тому заявлена до нього вимога про відшкодування моральної шкоди є безпідставною.
Також апелянт посилається на норму статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якою передбачено, що витрати, пов`язані з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП, підлягають відшкодуванню страховиком забезпеченого транспортного засобу, а не винною особою.
Апелянт вважає безпідставним покладення на відповідача витрат, понесених позивачем на складання звіту про визначення вартості ремонту автомобіля, оскільки ПАТ «НАСК «Оранта» провела розрахунок вартості матеріального збитку, з урахуванням висновку про який позивачу було виплачено страхове відшкодування. 
Також апелянт звертає увагу, що жодних доказів, які б підтверджували понесені позивачем витрати на правничу допомогу, вона не надала.
Заслухавши пояснення сторони відповідача в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Судом встановлено, що 24.02.2016 року, близько 09 год. 50 хв., в с.Почапи по вул. Головна,  Золочівського району Львівської області, з вини водія транспортного засобу марки «ВАЗ-2101», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , – ОСОБА_3 вчинено ДТП, внаслідок якої пошкоджено належний позивачу ОСОБА_1 на праві власності транспортний засіб марки «Пежо 307» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 .
Вина водія ОСОБА_3 підтверджена постановою Золочівського районного суду Львівської області від 15.03.2016 року у справі №445/482/16 про адміністративне правопорушення (а.с.7).
Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/5040070, який був чинний на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «ВАЗ-2101», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , – ОСОБА_3 була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» (а.с.39).
Згідно з вказаним полісом, ліміт відповідальності страховика забезпеченого транспортного засобу за шкоду, завдану майну третіх осіб, становить 50000 грн., а франшиза – нуль грн.
13.06.2016 року ПАТ «НАСК «Оранта» виплатила позивачеві страхове відшкодування в розмірі 36160 грн. 81 коп. (а.с.8).
27.09.2016 року позивач продала транспортний засіб марки «Пежо 307» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 в пошкодженому стані, без проведення відновлювального ремонту, за ціною 70000 грн. (а.с.9).
З витребуваних апеляційним судом у ПАТ «НАСК «Оранта» матеріалів страхової справи №1573 по виплаті позивачу ОСОБА_1 страхового відшкодування (а.с.145-154), встановлено, що відповідач ОСОБА_3 своєчасно повідомив (25.02.2016 року) свого страховика про настання страхового випадку і на підставі заяви ОСОБА_1 їй було виплачено страхове відшкодування у названому вище розмірі відповідно до страхового акту №ОЦВ-16-1573/1 від 27.05.2016 року (а.с.146).
Розрахунок страхового відшкодування проведено ПАТ «НАСК «Оранта» на підставі експертного товарознавчого дослідження, проведеного 19.04.2016 року на підставі заяви позивача ОСОБА_1 (а.с.147-152).
Згідно з висновком цього експертного дослідження, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Пежо 307» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнту зносу (матеріальний збиток) становить 36160 грн. 81 коп., а вартість відновлювального ремонту транспортного засобу без урахування коефіцієнту зносу становить 73918 грн. 44 коп. 
Оскільки на підставі цього висновку ПАТ «НАСК «Оранта» виплатила позивачеві страхове відшкодування, рішення про яке позивач не оспорювала, погодившись із розміром належного їй страхового відшкодування, тому саме цей висновок необхідно брати за основу при визначенні розміру завданої позивачеві майнової шкоди для її повного відшкодування.
У зв`язку з цим, не може бути врахований судом звіт про визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, складений суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 12.04.2016 року (а.с.69-71), згідно з яким вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача з урахуванням коефіцієнту зносу становить 61133 грн. 78 коп., а вартість відновлювального ремонту транспортного засобу без урахування коефіцієнту зносу становить 159889 грн. 84 коп.
Окрім того, як вже було зазначено вище, позивач не проводила ремонту транспортного засобу, а продала його в пошкодженому стані, що нею визнається.
У відповідності до ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст.ст.22, 1192 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема, витрат, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), має право на їх повне відшкодування, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, чинній на момент вчинення ДТП (далі – Закон), у разі настання страхового випадку страховик в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до статті 28 цього Закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, – це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
Статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати, пов`язані з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
У відповідності до ст.12 цього Закону, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.
У відповідності до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Враховуючи наведені вище норми матеріального права й те, що відповідно до вимог названої вище статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком забезпеченого транспортного засобу було виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 36160 грн. 81 коп., що становить вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Пежо 307», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту зносу, тому для повного відшкодування завданої позивачеві шкоди з відповідача ОСОБА_3 , як з винної в ДТП особи, необхідно стягнути 37757 грн. 63 коп., що становить різницю між вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу без урахування коефіцієнту зносу (73918 грн. 44 коп.) та виплаченим позивачу страховим відшкодуванням в розмірі 36160 грн. 81 коп. (73918 грн. 44 коп. – 36160 грн. 81 коп. = 37757 грн. 63 коп.).
При цьому, для повного відшкодування завданої позивачеві майнової шкоди не має правового значення та обставина, що позивач продала свій транспортний засіб без проведення його ремонту, оскільки безспірно встановлено, що внаслідок ДТП їй завдано матеріального збитку саме пошкодженням транспортного засобу. 
Також не має правового значення й та обставина, за якою ціною позивач продала пошкоджений автомобіль, оскільки він не був визнаний фізично знищеним, а тому при визначенні розміру майнової шкоди вартість пошкодженого транспортного засобу не враховується.
Таким чином, суд першої інстанції в цій частині вирішення спору не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин та не врахував наведені вище норми матеріального права, які регулюють порядок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП за участі забезпеченого транспортного засобу, та не встановив всіх обставин виплати позивачеві страхового відшкодування, які мали значення для правильного вирішення даного спору, безпідставно взявши до уваги наданий позивачем звіт, який не застосовувався страховиком забезпеченого транспортного засобу при визначенні розміру майнової шкоди для виплати позивачеві страхового відшкодування, та безпідставно врахувавши вартість пошкодженого автомобіля при визначенні розміру завданої позивачеві майнової шкоди для її повного відшкодування, а тому оскаржуване рішення в цій частині, а саме, в частині визначення розміру присудженого позивачеві майнового відшкодування, підлягає зміні із зменшенням розміру такого відшкодування з 53729 грн. 03 коп. до 37757 грн. 63 коп., з наведених вище мотивів.
Що ж стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП в розмірі 450 грн. (а.с.10), то, як правильно зауважив апелянт, такі витрати згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягають відшкодуванню страховиком забезпеченого транспортного засобу, а не винною особою, а тому ця вимога позивача є безпідставною і не підлягає задоволенню. 
Не підлягає задоволенню й вимога позивача про відшкодування їй витрат у розмірі 700 грн. (а.с.12), понесених на проведення оцінки вартості відновлювального ремонту автомобіля суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 , оскільки такі витрати не відносяться до матеріального збитку і наданий позивачем звіт суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 не був врахований апеляційним судом при вирішенні даного спору з наведених вище мотивів. 
Отже, в цій частині задоволених судом першої інстанції позовних вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на евакуацію транспортного засобу в розмірі 450 грн. та витрат на визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля в розмірі 700 грн. оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог. 
При цьому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про присудження позивачу з відповідача морального відшкодування в розмірі 2000 грн., оскільки його розмір за встановлених судом обставин відповідає вимогам розумності та справедливості. 
У зв`язку із зміною та частковим скасуванням рішення суду першої інстанції за наслідками його перегляду в апеляційному порядку, а також неправильним визначенням судом першої інстанції розміру понесених позивачем судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та витрат на правничу допомогу адвоката, оскаржуване рішення в цій частині необхідно змінити, визначивши розмір судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача у користь позивача, пропорційно до розміру задоволених майнових вимог (35%), а саме: судовий збір у розмірі 1016 грн. 47 коп., а витрати на правничу допомогу – у розмірі 350 грн.
В решті рішення суду необхідно залишити без змін.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги відповідача, з позивача у користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 291 грн. 19 коп. (1815,90 грн. – 1524,71 грн. = 291,19 грн.).
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.1-4, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:
апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 – ОСОБА_4 задовольнити частково.
Рішення Золочівського районного суду Львівської області від 22 травня 2018 року в частині визначення розміру майнової шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 у користь ОСОБА_1 , змінити, зменшивши його до 37757 гривень 63 копійок.
Рішення Золочівського районного суду Львівської області від 22 травня 2018 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення витрат на евакуатор в розмірі 450 гривень та витрат на визначення вартості ремонту автомобіля в розмірі 700 гривень скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цих позовних вимог ОСОБА_1 – відмовити.
Рішення Золочівського районного суду Львівської області від 22 травня 2018 року в частині визначення розміру витрат на правничу допомогу та судового збору, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 у користь ОСОБА_1 , змінити, зменшивши розмір витрат на правничу допомогу до 350 гривень, а розмір судового збору за подання позовної заяви зменшити до 1016 гривень 47 копійок.
В решті рішення суду залишити без змін.
Стягнути з  ОСОБА_1 у користь ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 291 гривні 19 копійок. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. 
Повний текст постанови складений 04 березня 2020 року.

Головуючий:                                                         Бойко С.М.

Судді:                                                                 Копняк С.М.
       
                                                                       Ніткевич А.В.