ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/7438/18                                                                      Головуючий у 1 інстанції: Каракашьян С.К.
                                                                                          Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  16 березня 2020 року                                                                                        м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача                                    Вівдиченко Т.Р.
Суддів                                                      Собківа Я.М. 
                                                                 Шурка О.І.
За участю секретаря                                Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно статті 229 КАС України, адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом Публічного   акціонерного товариства "Укргазбуд" до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДПС у Київській області, Броварського відділення Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Укргазбуд" звернувся до суду з позовом до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДПС у Київській області, Броварського відділення Головного управління ДФС у Київській області, в якому просив:
- визнати незаконною та скасувати податкову вимогу № 3591-52 від 15.02.2018 р. ГУ ДФС у Київській області;
- визнати незаконною та скасувати суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі №3591-52 від 15.02.2018 р. ГУ ДФС у Київській області;
- визнати незаконним та скасувати рішення ДФС України від 26.04.2018 р. № 14569/6/99- 99-17-05-15;
- визнати незаконною бездіяльність Броварського відділення ГУ ДФС у Київській області щодо не визнання безнадійним та не списання з 08.06.2017 р. податкового боргу, який виник на підставі податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Солом`янському районі м. Києва Державної податкової служби № 000532302 від 01.02.2012 р. на суму 1 255 514,00 грн., та зобов`язати Броварське відділення ГУ ДФС у Київській області визнати його безнадійним з 08.06.2017 p.;
- визнати незаконними дії Броварського відділення ГУ ДФС у Київській області щодо зарахування коштів, які сплачував ПрАТ «Укргазбуд», в рахунок погашення боргу за ППР від 01.02.2012 р. № 0000532302 незалежно від напряму сплати, визначеного Позивачем, з 08.06.2017 р. та зобов`язати Броварське відділення ГУ ДФС у Київській області виключити з особової картки Позивача податковий борг з ПДВ на суму 1 956 714,46 грн. та відкоригувати дані в ІКП ПрАТ «Укргазбуд» щодо податку на додану вартість».
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 жовтня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Головного управління Державної податкової служби у Київській області №3591-52 від 15.02.2018 р.
Визнано протиправними дії Броварського відділення ГУ ДФС у Київській області та Головного управління Державної податкової служби у Київській області щодо зарахування сум, сплачених Публічним акціонерним товариством        "Укргазбуд", зарахованих як сплачені платіжними        дорученнями від 254 від 12.10.2017р., 284 від 26.10.2017р., 13608692 від 24.11.2017р., 14099807 від 26.12.2017р., 14468409 від 26.01.2018р., в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість, визначених податковим повідомленням - рішенням від 01.02.2012р. №0000532302.
Зобов`язано        Головне управління Державної податкової служби у Київській області        внести зміни до інтегрованої картки платника податку на додану вартість Публічного акціонерного товариства        "Укргазбуд" та виключити запис про наявність суми податкового боргу зі сплати податку на додану вартість визначених податковим повідомленням - рішенням від 01.02.2012р. №0000532302 в сумі 1061371 (один мільйон шістдесят одна тисяча триста сімдесят одна) грн. В решті позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Головне управління ДПС у Київській області звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт посилається на те, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, а також, оскаржувана вимога є правомірною, оскільки у позивача наявний податковий борг за узгодженими зобов`язаннями.
04 березня 2020 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від Головного управління ДПС у Київській області надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги. 
13 березня 2020 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від Приватного акціонерного товариства "Укргазбуд" надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.
16 березня 2020 року до суду апеляційної інстанції від Приватного               акціонерного товариства "Укргазбуд" надійшов відзив на доповнення до апеляційної скарги.
Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.
16 березня 2020 року електронною поштою до Шостого апеляційного адміністративного суду від представника Головного управління ДПС у Київській області - Стужук О.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи  на іншу дату, у зв`язку із карантинними заходами.
Розглянувши заявлене клопотання, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 309 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Згідно ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З огляду на те, що явка сторін в судове засідання суду апеляційної інстанції у даній справі не визнавалась обов`язковою, а наданих сторонами матеріалів достатньо для прийняття рішення у справі, колегією суддів у задоволенні клопотання представника Головного управління ДПС у Київській області - Стужук О.В. про відкладення розгляду справи відмовлено.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього   Кодексу  розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.
Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, протягом 2014-2018 років у картці позивача з ПДВ обліковувався податковий борг, який виник через несплату податкового зобов`язання зі сплати податку на додану вартість, визначеного        податковим повідомленням - рішенням від 01 лютого 2012 р. №0000532302 на суму 1255514 грн.
Вказане податкове повідомлення - рішення набуло статусу узгодженого за результатами судового оскарження, відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду від 26 травня 2014 р. №К/800/6763/17, якою скасовано постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2013 року та залишено в силі постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 липня 2012 року                      № 2а-2086/12/2670 про відмову в позові про скасування вищезазначеного податкового повідомлення - рішення.
Як вбачається з наданого відповідачем відзиву, у 2014 році сплата по платіжному дорученню №886 від 29 вересня 2014 року на суму 3100 грн. і з них 3 088 грн. зарахована у погашення боргу по ППР №0000532302.
Платіжне доручення №1003 від 27 жовтня 2014 року на суму 3131 грн., платіжне доручення №1088 від 06 листопада 2014 року на суму 21 171 грн., платіжне доручення №1191 від 27 листопада 2014 року на суму 1350 грн., платіжне доручення №1370 від 30 грудня 2014 року на суму 2 100 грн. зараховано у погашення боргу по ППР №0000532302.
У 2015 році позивачем сплачено кошти на загальну суму 163304 грн. Платіжне доручення №1414 від 16 січня 2015 року на суму 30 000 грн., платіжне доручення №595128 від 29 квітня 2015 року на суму 6647 грн., платіжне доручення №433 від 30 квітня 2015 року на суму 117512 грн., платіжне доручення №1678Е2794А від 25 травня 2015 на суму 3 грн., платіжне доручення №929563 від 29 травня 2015 року на суму 4816 грн., платіжне доручення №1211208 від 25 червня 2015 року на суму 4326 грн. зараховано у погашення боргу по ППР №0000532302.
У 2016 році сплати були відсутні.
У 2017 році (за період жовтень-грудень) підприємством було сплачено кошти на загальну суму 148 961,19 грн. Платіжним дорученням №254 від 12 жовтня 2017 року на суму 3 206,19 грн., платіжним дорученням №284 від 26 жовтня 2017 року на суму 170 грн., платіжним дорученням №13608692 від 24 листопада 2017 року на суму 107 420 грн. та платіжним дорученням №14099807 від 26 грудня 2017 року на суму 38 165 грн. зменшено боргу по ППР №0000532302. 
У 2018 році платіжним дорученням №14468409 від 26 січня 2018 сплачено кошти 3340113 грн. та погашено борг по ППР №0000532302 (залишок по ППР станом на 26 січня 2018 року становив 891 110,92 грн.) та пені, нарахованої за несвоєчасну сплату ППР №0000532302 на суму 660 233,90 грн. а саме: погашено пені, нарахованої з 12 серпня 2014 року по 23 грудня 2018 року на суму 59,33 грн.; погашено пені, нарахованої з 12 серпня 2014 року по 23 грудня 2018 року на суму 97,79 грн.; погашено пені нарахованої з 12 серпня 2014 року по 23 грудня 2018 року на суму 748,24 грн.; погашено пені, нарахованої з 30 жовтня 2014 року по 23 грудня 2018 року на суму 58 грн.; погашено пені, нарахованої з 12 серпня 2014 року по 23 грудня 2018 року на суму 66,49 грн.; погашено пені, нарахованої з 12 серпня 2014 року по 23 грудня 2018 року на суму 135,32 грн.; погашено пені, нарахованої з 12 серпня 2014 року по 23 грудня 2018 року на суму 2167,89 грн.; погашено пені, нарахованої з 12 серпня 2014 року по 23 грудня 2018 року на суму 1704,55 грн.; погашено пені, нарахованої з 12.08.2014 по 23 грудня 2018 року на суму 30250,49 грн.
15 лютого 2018 року ГУ ДФС у Київській області винесло податкову вимогу № 3591-52 форми «Ю» про сплату позивачем податкового боргу у розмірі 1       956 714,46 грн.
Не погодившись із вказаною вимогою, позивач оскаржив її до ДФС України.
Рішенням ДФС України від 26.04.2018 р. № 14569/6/99- 99-17-05-15 про результати розгляду скарги, скаргу ПрАТ «Укргазбуд» залишено без задоволення.
Не погоджуючись з вищевказаними рішеннями податкового органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).
Відповідно до пункту 6.1 статті 6 ПК України, податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.
Підпунктом 16.1.3. пункту 16.1 статті 16 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Згідно п п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
За визначенням пп. 14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
В силу п.п.14.1.153 п.14.1 ст.14 ПКУ, податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податку щодо погашення суми податкового боргу.
Як визначено п. 59.3 ст.59 ПК України, надсилається податкова вимога не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Згідно п. 59.1 статті 59 ПК України, у разі виникнення у платника податків податкового боргу, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. 
Податковий борг формується на  підставі несплаченого узгодженого податкового зобов`язання (ст. 54 ПК України).
Пунктом 54.1 статті 54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму одаткового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Відповідно до п. 56.1 ст. 56 ПК України, рішення, прийняті нтролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Матеріали справи свідчать, що ГУ ДФС у Київській області 15 лютого 2018 року винесло податкову вимогу № 3591-52 форми «Ю» про сплату ПрАТ «Укргазбуд» податкового боргу у розмірі 1   956 714,46 грн.
Податковий орган зазначає, що суми податків, сплачені підприємством на погашення узгодженого грошового зобов`язання за поданими відповідними деклараціями з ПДВ були спрямовані на погашення податкового боргу за податковим повідомленням - рішенням від 01.02.2012 р. № 0000532302, в порядку ст. 87.9 ПК України. Як наслідок, у ПрАТ «Укргазбуд» виникло, на думку відповідачів, узгоджене податкове зобов`язання на суму 1 956 714,46 грн. з ПДВ.
Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що податкове повідомлення - рішення від 01 лютого 2012 р. №0000532302 на суму 1255514 грн. оскаржувалося позивачем в судовому порядку.
За наслідками такого оскарження, постановою Вищого адміністративного суду України від 26.05.2014 р. по справі № 2а-2086/12/2670 касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві задоволено, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2013 р. - скасовано, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.08.2013 р. - залишено в силі.
Постанова Вищого адміністративного суду України від 26.05.2014 р. по справі № 2а-2086/12/2670  набрала законної сили з моменту проголошення. 
Таким чином, сума грошового зобов`язання з податку на додану вартість - суму 1 255 514,00 грн., в тому числі: за основним платежем - на суму 1 255 513,00 грн., за штрафними санкціями на 1,00 грн. є узгодженою з 26.05.2014 р.   
Разом з цим, матеріали справи свідчать, що із вимогою про сплату боргу за узгодженим грошовим зобов`язанням податковий орган до ПрАТ «Укргазбуд» не звертався.
Згідно ст. 102 ПК України, у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник, у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.
В силу п.   102.4. ст. 102 ПК України, якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
Пунктом 101.1. ст.  101 ПК України   встановлено, що списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі, пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг. Під терміном "безнадійний" розуміється: … податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом (п.п.        101.2.3. п.101.2. ст.        101 ПК України).
В силу п.  101.5. ст.   101 ПК України, контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Процедура списання безнадійного податкового боргу визначена порядком списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 10.10.2013 р. № 577 (далі - Порядок).
Згідно вказаного Порядку № 577, під терміном "безнадійний податковий борг" слід розуміти: 3) податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 глави 9 розділу II Кодексу (п. 2.1. Порядку).
Визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів (далі - ІС) станом на день виникнення безнадійного податкового боргу (п. 3.1. Порядку).
Згідно п. 3.2 Порядку, днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається: у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата прийняття рішення керівника органу доходів і зборів.
В силу п. 4.2 Порядку, за результатами розгляду документів, наданих платником податків, керівник (його заступник) органу доходів і зборів за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. Рішення про списання безнадійного податкового боргу складається у двох примірниках: перший - для платника податків, другий - для органу доходів і зборів.
В інших випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу, відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу (п. 4.3 Порядку).
Пунктами  4.4 та 4.5 Порядку визначено, що структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал).
Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до ІС не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.
Із аналізу наведених правових норм слідує, що у податкового органу існувало право на стягнення, в тому числі, і зарахування поточних платежів у рахунок погашення податкового боргу, лише протягом 1095 днів з дня виникнення податкового боргу. За спливом даного строку податковий орган мав визнати не стягнений та не погашений податковий борг безнадійним і прийняти рішення про його списання.
Отже, Головне управління ДФС у Київській області було зобов`язано прийняти рішення про списання        суми податкового боргу за податковим повідомленням - рішенням від 01.02.2012 р. №0000532302, який існував станом на 26.05.2017р., в сумі 1       061       371, 00 грн.
Разом з цим, як вбачається з інтегрованої картки платника податків ПрАТ «Укргазбуд», контролюючий орган  здійснював списання коштів в рахунок погашення зобов`язання за податковим повідомленням - рішенням від 01.02.2012 р. №0000532302 після 26 травня 2017 року. 
Отже, відповідач зараховував суми оплат в погашення  боргу за податковим повідомленням - рішенням від 01.02.2012 р. №0000532302 та лише 15 лютого 2018 року  виніс окаржувану вимогу № 3591-52 форми «Ю», якою позивачу визначено сплату податкового боргу у розмірі 1       956 714,46 грн.
З огляду на вищевказане, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що  належним засобом захисту порушеного права позивача, у даному випадку, буде зобов`язання відповідача виключити запис про наявність суми податкового боргу зі сплати податку на додану вартість визначених податковим повідомленням - рішенням від 01.02.2012 р. №0000532302 в сумі 1       061       371,00 грн. 
Щодо доводів апелянта про те, що Броварське відділення ГУ ДФС у Київській області є неналежним відповідачем у даній справі, а також про відсутність  протиправних дій Броварського відділення ГУ ДФС у Київській області та Головного управління Державної податкової служби у Київській області щодо зарахування коштів, які сплачував ПрАТ «Укргазбуд», в рахунок погашення боргу за ППР від 01.02.2012 р. № 0000532302 незалежно від напряму сплати, колегія суддів зазначає наступне.
Так, матеріали справи свідчать, що позивач перебував на обліку в Броварському відділенні Головного управління ДФС у Київській області, яке вчинило бездіяльність щодо списання безнадійного податкового боргу позивача та прийняло рішення про опис майна у податкову заставу.
Колегія суддів зазначає, що Броварське відділення Головного управління ДФС у Київській області є суб`єктом владних повноважень та його бездіяльністю порушено права позивача, а  тому, Броварське відділення Головного управління ДФС у Київській області у даній справі є належним відповідачем.
Як зазначалося, згідно вимог пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, яка регулює строки давності та їх застосування, контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня,               що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
У разі подання платником податку               уточнюючого розрахунку до податкової декларації, контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.
В силу п.114.1 Податкового кодексу України, граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.
З наведених  норм слідує, що контролюючий орган позбавлений можливості застосовувати штрафні санкції за несвоєчасну сплату позивачем грошових зобов`язань по ППР від 01.02.2012 р. №0000532302 (узгоджено 26.05.2014 р.), поза межами строків, визначених ст.102 Податкового кодексу України.
З огляду на вказане, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що, оскільки, контролюючий орган позбавлений можливості зараховувати кошти в погашення податкового боргу, з дня виникнення якого минув строк давності, визначений ст.102 Податкового кодексу України, дії Броварського відділення ГУ ДФС у Київській області та Головного управління Державної податкової служби у Київській області щодо зарахування сум, сплачених Публічним акціонерним товариством        "Укргазбуд", зарахованих як сплачені платіжними        дорученнями № 254 від 12.10.2017р., № 284 від 26.10.2017р., № 13608692 від 24.11.2017р., № 14099807 від 26.12.2017р., № 14468409 від 26.01.2018р., в сумі 1061371грн., в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість, визначених податковим повідомленням - рішенням від 01.02.2012 р. №0000532302, є протиправними.
За таких обставин, враховуючи відсутність податкового боргу у позивача в розмірі 1956714,46 грн., колегія суддів вважає, що спірна вимога відповідача № 3591-52 форми «Ю» від 15 лютого 2018 року є протиправною, а тому, її правомірно скасовано судом першої інстанції.
Щодо посилання апелянта на правову позицію Верховного суду України, викладену в постанові від 03.02.2016 р. по справі № 826/11720/14, колегія суддів зазначає, що ці висновки наведено за наслідками розгляду справи, що стосувалися інших обставин, ніж у даній справі.
Також, колегія суддів зазначає, що в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.11.2018 р. по справі №    810/5997/15, заначено, що «... колегія суддів суду касаційної інстанції не погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що дії контролюючого органу щодо внесення змін до інтегрованої картки платника, є лише службовою діяльністю працівників податкового органу на виконання своїх професійних обов`язків для забезпечення контролю за повнотою та своєчасністю розрахунків платників та оперативного обліку надходжень: за податками, зборами, митними платежами та з тим. що зазначені дії самі по собі не створюють для платника податків жодних правових наслідків у вигляді зміни або припинення його прав та не породжують для нього обов`язкових юридичних наслідків.
Картка облікового рахунку - це документ, який знаходиться в оперативному стані і відображає облік нарахованих і сплачених сум платежів до бюджету. Зазначення в ньому суми податку, яка вже фактично сплачена, але в картці зазначена як наявна заборгованість, порушує права позивача, оскільки відображає суму неіснуючого податкового боргу. Таким чином, відображення відповідачем в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань, створює наслідки для фінансового стану позивача, а належним способом захисту порушеного права товариства є зобов`язання відповідача внести інформацію в інтегровану картку позивача про відсутність податкового боргу з податку на додану вартість...».
Аналогічну правову позицію Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду висловив в постановах, зокрема, у справі № 812/420/18 (постанова від 09 квітня 2019 року), №819/346/16 (постанова від 24 січня 2019 року), №802/1634/15-а (постанова від 30 листопада 2018 року), № 810/5194/14 (постанова від 26 листопада 2019 року).
У зв`язку із зазначеним, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про необхідність зобов`язання Головного управління Державної податкової служби у Київській області        внести зміни до інтегрованої картки платника податку на додану вартість Публічного акціонерного товариства        "Укргазбуд" та виключити запис про наявність суми податкового боргу зі сплати податку на додану вартість визначених податковим повідомленням - рішенням від 01.02.2012 р. №0000532302 в сумі 1       061 371  грн., що буде належним засобом захисту порушеного права позивача.
Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткову обґрунтованість позовних вимог ПАТ  "Укргазбуд" та наявність правових підстав для їх часткового задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 229, 243,  315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 жовтня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені        статтями 328-329 КАС України.

 Суддя-доповідач                                                           Вівдиченко Т.Р.
          
    Судді                                                                            Собків Я.М.

                                                                                Шурко О.І.

                                                                                

.                                                                           Повний текст постанови виготовлено 18.03.2020 р.