У х в а л а    
Іменем України
25 травня 2020 року
м. Київ
справа № 581/252/14-ц
провадження № 61-4250 ск 20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В., розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Липоводолинського районного суду Сумської області від 25 жовтня 2019 року та постанову Сумського апеляційного суду від 16 січня 2020 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 26 березня 2015 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Скоробагатько Наталія Борисівна, про визнання заповіту недійсним,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом 
до  ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Скоробагатько Н. Б., про визнання заповітунедійсним. 
Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 26 березня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. 
Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 11 червня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 26 березня 2015 року залишено без змін. 
У серпні 2019 року  ОСОБА_1  звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 26 березня 2015 року за нововиявленими обставинами. На обґрунтування підстав посилався на те, що судді Бутенку Д. В., під головуванням якого 26 березня 
2015 року було ухвалене зазначене рішення, він більше п`ятдесяти разів заявляв відводи, які залишилися без задоволення. На даний час він дізнався, що згідно із практикою Європейського суду з прав людини кожний суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи. Заява про відвід судді у справі має бути задоволена, якщо сторона має сумнів у безсторонності останнього, адже в іншому випадку це буде розцінене як порушення права особи на справедливий суд. У інших справах, що знаходилися на розгляді суду у 2018-2019 роках, його заяви про відвід судді Бутенку Д. В. неодноразово задовольнялися. Вважає ці обставини нововиявленими, про які на час розгляду справи він не знав і не міг знати.
Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 25 жовтня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відмовлено. Рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 26 березня 2015 року залишено в силі. 
Постановою Сумського апеляційного суду від 16 січня 2020 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3 залишено без задоволення. Ухвалу Липоводолинського районного суду Сумської області 
від 25 жовтня 2019 року залишено без змін.
У березні 2020 року на електронну пошту Верховного Суду  ОСОБА_1 направлено касаційну скаргуна зазначені судові рішення, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив оскаржувані судові рішення скасувати, прийняти нову постанову про задоволення його заяви у повному обсязі.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження 
у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12 березня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху для усунення недоліків та запропоновано надати редакцію касаційної скарги у письмовій формі, яка підписана ним особисто. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.
У наданий судом строк заявник направив до суду матеріали на усунення недоліків, зазначені в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12 березня 2020 року, у яких порушує клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.
На обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження заявник посилається на те, що повний текст постанови суду апеляційної інстанції отримав 28 лютого 2020 року, надавши відповідні докази.
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку 
на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску 
з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження судових рішень заявником пропущено з поважних причин, колегія суддів вважає за можливе його поновити.
На виконання усунення недоліків, зазначені в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12 березня 2020 року, також надіслав заяву про звільнення його від сплати судового збору, посилаючись на важкий майновий стан та зазначив, що протягом тривалого часу перебуває на лікуванні амбулаторно, надавши відповідні докази. 
Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
Ураховуючи викладене, наведені заявником доводи та надані докази свідчать про наявність належних підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подачу касаційної скарги.
Перевіривши доводи касаційної скарги ОСОБА_1  у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Із оскаржуваних судових рішень, доданих до скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності.
Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. 
Нововиявленими обставинами є юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; 
ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права і обов`язки осіб, які беруть участь у справі.
Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені 
в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення 
за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, 
що переглядається.
Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, 
і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, 
чи могли ці обставини спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.
Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку 
із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама 
по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 
від 18 листопада 2004 року).
Залишаючи без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 26 березня 2015 рокуза нововиявленими обставинами, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, вірно застосувавши положення статей 423, 429 ЦПК України, дійшов правильного висновку про те, що наведені заявником підстави та обставини у розумінні положень ЦПК України 
не є нововиявленими, а тому вплинути на висновки суду при ухваленні рішення не могли.
При цьому судом апеляційної інстанції правильно зазначено, про те, що посилання заявника на необізнаність щодо судової практики Європейського суду з прав людини, відводи судді Бутенка Д. В. у інших справах, які за участю заявника розглядалися у 2018-2019 роках, на здійснену у судовому рішенні 
від 26 березня 2015 року юридичну оцінку обставин справи не впливають 
і не можуть вплинути.
Доводи касаційної скарги  ОСОБА_1 є безпідставними, 
на правильність висновків суду першої і апеляційної інстанцій не впливають.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним 
і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись статтею 136, 390 ЦПК України, частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку 
на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Липоводолинського районного суду Сумської області від 25 жовтня 
2019 року та постанови Сумського апеляційного суду від 16 січня 2020 року. 
Клопотання ОСОБА_1  про звільнення від сплати судового збору задовольнити.
Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору 
за подання касаційної скарги.
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Липоводолинського районного суду Сумської області від 25 жовтня 2019 року та постанову Сумського апеляційного суду 
від 16 січня 2020 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 26 березня 2015 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Скоробагатько Наталія Борисівна, про визнання заповітунедійснимвідмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                                Б. І. Гулько

                                                                                                                 Д. Д. Луспеник

                                                                                                                Ю. В. Черняк