ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/1964/19                                Головуючий суддя І інстанції Мельникова І. Д.
Провадження № 22-ц/818/2478/20                Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: іпотечного кредиту
П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020 року                                                                м. Харків.

       Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді  Яцини В.Б.
суддів колегії: Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,
за участю секретаря судового засідання  Семикрас О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 29 січня 2020 року, ухвалене у складі судді Мельникової І.Д. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк надра» в особі Уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ Надра», треті особи: Державне підприємство «Національні інформаційні системи», регіональний сервісний центр МВС в Харківській області, про усунення перешкод в розпорядженні майном, скасування державної реєстрації обтяження типу застави рухомого майна, 

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати припиненим приватне обтяження рухомого майна, що зареєстроване 25 липня 2012 року за №12785826, боржник - ТОВ «Авторай» Код ЄДРПОУ 34505744, юридична адреса Одеська область, місто Одеса, Приморський район, вул. Осипова, 21, об`єктом якого є автомобіль легковий TOYOTA CAMRY, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 . Усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом зобов`язання відповідача ПАТ КБ «Надра» на протязі п`яти днів з дня набрання судовим рішенням сили, подати до ДП «Національні інформаційні системи» заяву про внесення змін до запису №12785826 від 25.07.2012 року в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна в частині вилучення запису щодо об`єкта обтяження-автомобіля легкового марки TOYOTA CAMRY, 2007 року випуску.
В обґрунтування позову зазначив, що 30.08.2011 року ним придбано автомобіль легковий марки TOYOTA CAMRY, 2007 року випуску, власником якого він є, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 30.08.2011 року.
Разом з тим, його транспортний засіб є об`єктом обтяження на підставі кредитного договору № 05/08/2007/840-К/576 від 23 серпня 2007 року, укладеним між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Авторай». Згідно з Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 12785826, вказане приватне обтяження було зареєстроване ДП «Національні інформаційні системи» ще 25 липня 2012 року. 
Зазначив, що будь-які зобов`язання перед відповідачем у нього відсутні та посилаючись на положення ст. ст. 9, 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», вважаючи себе добросовісним набувачем вищенаведеного транспортного засобу просив суд задовольнити його позовні вимоги.
Скориставшись наданим правом відповідач подав відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що на дату придбання автомобіля позивачем обтяження в реєстрі значилось, первинна реєстрація обтяження була здійснення у день укладення договору застави у 2007 році, проте інформація за даний період у реєстрі не збереглась. Зазначав, що банком не надавалась згода на відчуження автомобіля, заборгованість ТОВ «Авторай» не погашена, тому зобов`язання не є припиненими, та застава зберігає свою дію.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29 січня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано припиненим приватне обтяження рухомого майна, що зареєстроване 25 липня 2012 року за №12785826, боржник - ТОВ “Авторай” об`єктом якого є автомобіль легковий TOYOTA CAMRY, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , державний номер НОМЕР_5 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Усунуто перешкоди у здійсненні права власності шляхом зобов`язання відповідача ПАТ КБ “Надра”  на протязі п`яти днів з дня набрання судовим рішенням сили, подати до ДП «Національні інформаційні системи» заяву про внесення змін до запису №12785826 від 25.07.2012 року в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна в частині вилучення запису щодо об`єкта обтяження - автомобіля легкового марки TOYOTA CAMRY, 2007 року випуску, номер кузова  НОМЕР_4 .

В апеляційній скарзі ПАТ «КБ Надра» просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що  03 вересня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ТОВ «Авторай» в якості забезпечення виконання умов кредитного договору № 05/08/2007/840-К/576 від 23 серпня 2007 року було укладено договір застави товарів в обороті № 05/09/2007-3/75-2. Згідно з додатковою угодою № 7 до даного договору від 19 вересня 2007 року банку був переданий в заставу автомобіль марки TOYOTA CAMRY, 2007 року випуску, номер кузова  НОМЕР_4 .
       Після укладання даних договорів до Державного реєстру обтяжень рухомого майна були внесені відповідні записи.
Заявник вказує, що судом першої інстанції не враховано те, що згідно зі статтями 43, 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» і пункту 24 порядку ведення Державного реєстру рухомого майна строк обтяження встановлюється не більше як на п`ять років, тому дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки у 2012 році закінчився п`ятирічний строк дії застави внесений після укладення договору застави, а 25 липня 2012 року запис про обтяження до вказаного реєстру внесено повторно.
Зазначає, що приватне обтяження є дійсним оскільки зобов`язання боржником виконано не було, заборгованість позичальник за кредитним договором в повному обсязі не погашена, передбачених законодавством обставин для припинення застави не має, а тому відсутні підстави для подання заяви про припинення обтяження.

ОСОБА_1 правом на надання відзиву не скористався.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія судів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним нормам цивільного процесуального права рішення суду першої інстанції повністю відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_1 автомобіль придбано без обтяжень, які були встановлені у подальшому, таке обтяження рухового майна, яке перебуває у власності позивача, порушує його права і перешкоджає вільному здійсненню ним права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 30.08.2011 року за № НОМЕР_3 ОСОБА_1 є власником транспортного засобу - автомобіля марки TOYOTA CAMRY, 2007 року випуску державний номер НОМЕР_2 .
З Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 06.02.2019 року  за № 558305141 вбачається, що на вищенаведений транспортний засіб 25.07.2012 року  накладено обтяження у вигляді заборони відчуження на підставі кредитного договору № 05/08/2007/840-К/576 від 23 серпня 2007 року,  укладеного між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Авторай».
Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідно до ч. 4 ст. 91 ЦК України правоздатність ТОВ «Авторай» припинено внаслідок реєстрації припинення юридичної особи 28 травня 2013 року.
Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
У відповідності до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про заставу» та статтею 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Частиною четвертою статті 577 ЦК України передбачено, що моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.
Частиною другою  статті 586 ЦК України передбачено, що заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.
Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.
Згідно ст. 3, 4 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувала на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна.
Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків:1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження;2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.
Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна. Обтяжувач, права якого порушені внаслідок дій боржника, визначених цією статтею, вправі вимагати від боржника відшкодування завданих збитків.
Згідно зі ст. 11 цього Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.
Згідно зі статтею 42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України.

Статтею 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначені підстави реєстрації відомостей про обтяження майна та припинення обтяжень.

Відомості про звернення стягнення на предмет обтяження згідно зі статтею 24 цього Закону реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків та інших обов`язкових платежів та посилання на звернення стягнення на предмет обтяження.

Статтею 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлений порядок внесення записів до Державного реєстру. Так, записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження.

Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк.

Таким чином відповідно до вимог чинного законодавства України, застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Суд першої інстанції обґрунтовано та відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України застосував вищевказаний правовий висновок щодо застосування вищевказаних норм права, який за аналогічних обставинах справи був викладений у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 333/6700/15-ц (провадження № 61-2859св18), від 11 вересня 2019 року у справі № 573/1105/17 (провадження № 61-29747св18), від 25 листопада 2019 року у справі № 757/17150/17-ц (провадження № 64-45097св18), від 18 грудня 2019 року у справі № 619/4033/18 (провадження № 61-16542св19).
На підтвердження доводів про те, що застава спірного автомобіля була зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна з моменту укладення договору застави 2007 року, а у 2012 році скінчився п`ятирічний строк дії запису в реєстрі, після чого 25 липня 2012 року запис про обтяження до реєстру внесено повторно, банком всупереч положень статей 77-78, 81 ЦПК України не надано належних і допустимих доказів.
Витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 06.02.2019 року  за № 558305141містить лише інформацію про реєстрацію приватного обтяження у вигляді застави щодо спірного автомобіля 25 липня 2012 року.
Частиною 3 ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.
Згідно з ч.2 ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено законом.
З матеріалів справи вбачається, і такий висновок суду апелянтом не був спростований належними і допустимим доказами, позивачем ОСОБА_1 придбано вищезазначений транспортний засіб без обтяжень 30.08.2011 року, на підставі довідки-рахунку КІМ602571.
Згідно п. 2 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2004 року № 830, державний реєстр обтяжень рухомого майна - єдина комп`ютерна база даних про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження; держатель Реєстру - Мін`юст, що забезпечує ведення Реєстру; адміністратор Реєстру - державне підприємство, що належить до сфери управління Мін`юсту, що відповідає за технічне, технологічне та програмне забезпечення Реєстру, збереження та захист даних, що містяться у Реєстрі; реєстратори - суб`єкти, уповноважені держателем Реєстру надавати послуги з державної реєстрації відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також звернення стягнення на предмет обтяження, приймати заяви, видавати завірені витяги з Реєстру та виконувати інші функції, передбачені цим Порядком.
Підставою для внесення запису про припинення обтяження до Реєстру відповідно до ст.ст. 43 та 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та п. 24 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, є заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. Обтяжувач чи уповноважена ним особа має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і виключення запису з Реєстру чи про продовження строку дії реєстрації не більш як на п`ять років. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно, на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати реєстратору заяву про припинення обтяження і виключення його з Реєстру. Відомості про припинення публічного обтяження підлягають державній реєстрації протягом п`яти днів після його припинення. Проведення реєстрації відомостей про припинення публічного обтяження покладається на уповноважений орган чи на уповноважену ним особу. Записи про обтяження, які втратили чинність, підлягають виключенню з Реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження.
Як убачається з матеріалів справи, позивачем направлялася письмова заява до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку «ПАТ «КБ Надра» щодо усунення перешкод в реалізації права власності на рухоме майно шляхом припинення обтяження щодо спірного автомобіля та шляхом звернення до компетентного органу з проханням про зняття обтяження з транспортного засобу.
Однак, листом № 13-7-14005 від 29.12.2018 року Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку «ПАТ «КБ Надра» було відмовлено у задоволенні заяви.
У доводах апеляційної скарги відповідач вказує, що позивачем був придбаний автомобіль, що перебував у приватному обтяжені із 2007 року, однак вказані обставини документально не підтверджені. Із наданого до позовної зави витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна слідує, що обтяження зареєстроване 25.07.2012 року. 
У матеріалах справи відсутні передбачені ст.ст. 76-80 ЦПК України докази на підтвердження того, що обтяження спірного авто було зареєстроване на день його придбання позивачем у власність, тому колегія суддів за недоведеністю відхиляє доводи скарги про те, що у 2012 році лише відбулася її пролонгація. Наведені з цього приводу доводи скарги за своїм змістом є лише припущеннями, які відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України суд не має брати до уваги.
Тому за встановлених судом першої інстанції обставин внаслідок відсутності реєстрації застави автомобіля на день його придбання позивачем, який є безспірним добросовісним набувачем цього майна, згідно вказаних норм ст.ст. 10, 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» при переході права власності на предмет застави таке забезпечення для позивача не є чинним. Обтяжувач, права якого порушені внаслідок дій боржника, визначених цією статтею, вправі вимагати від боржника відшкодування завданих збитків, у тому числі в межах відповідного кримінального провадження по факту неповернення кредиту, наданого банком згаданій фірмі «Авторай».
Таким чином, доводи апеляційної скарги слід відхилити, за їх недоведеністю.
Суд першої інстанції встановивши обставини, які свідчать про придбання позивачем спірного автомобіля за відсутності будь-яких обтяжень, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність порушених прав позивача, яке підлягає захисту.
Враховуючи той факт, що автомобіль позивача придбано без обтяжень, які виникли в подальшому, вимога позивача про зобов`язання ПАТ КБ «Надра» подати реєстратору державного реєстру обтяжень рухомого майна заяву про припинення і виключення з реєстру приватного обтяження, зареєстрованого 25 липня 2012 року за № 12785826, об`єкт обтяження - автомобіль легковий марки TOYOTA CAMRY, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , державний номер НОМЕР_5 є обґрунтованою.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» залишити без задоволення.
Рішення Московського районного суду м. Харкова від 29 січня 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 22 травня 2020 року.

Головуючий –                                                 В.Б. Яцина

Судді -                                                                  І.В.Бурлака.        

                                                                О.М. Хорошевський.