П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

17 березня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/3445/19	

 	                    Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.                                               Дата і місце ухвалення: 29.11.2019р., м. Одеса                                               Дата виготовлення повного тексту: 06.12.2019р.                                                   	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –    Ступакової І.Г.
суддів             –     Бітова А.І.
–           Лук`янчук О.В.
                                при секретарі –     Рябоконь Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області, Територіального сервісного центру №5142 Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити реєстрацію та відновлення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, -

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області, Територіального сервісного центру №5142 МВС, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 03.10.2019р., просив суд:
-          визнати протиправним рішення від 11.04.2019р. №31/15/5142-666 Територіального сервісного центру №5142 Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області про відмову у здійсненні перереєстрації та відновлення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу;
-          зобов`язати Регіональний сервісний центр МВС в Одеській області здійснити реєстрацію та відновлення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а саме: мотоциклу чорного кольору марки Suzuki модель GS500Е (номер кузову НОМЕР_1 ), що належить ОСОБА_1  на праві приватної власності. 
Позов обґрунтовував тим, що починаючи з лютого 2014 року ОСОБА_1 постійно проживає в Німеччині та прийнятий на консульський облік в Генеральному консульстві України у Франкфурт-на-Майні. При зверненні в квітні 2019 року до Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області – територіального сервісного центру №5142 із заявою щодо відновлення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а саме: мотоциклу чорного кольору марки Suzuki модель GS500Е (номер кузову НОМЕР_1 ), що належить йому  на праві приватної власності, листом від 11.04.2019р. відповідач відмовив у задоволенні поданої заяви. Відмова мотивована тим, що позивачем не надано документу з відміткою  про місце реєстрації/проживання ОСОБА_1 на території України. Таку відмову позивач вважає незаконною та зазначає, що положення чинного законодавства не містять обов`язкової умови щодо наявності місця реєстрації/проживання саме на території України, а лише передбачено, що необхідно надати документи, що підтверджуються місце реєстрації/проживання фізичної особи. Також, позивач зазначав, що статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами України чи міжнародними договорами, або підставою для їх обмеження.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року позов задоволено частково. 
Визнано протиправним рішення Територіального сервісного центру №5142 Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області від 11.04.2019р. №31/15/5142-666 про відмову у здійсненні перереєстрації та відновлення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу з підстави відсутності документу з відміткою про місце реєстрації/проживання на території України. 
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з Територіального сервісного центру №5142 Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768,40 грн.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, Регіональний сервісний центр МВС в Одеській області подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 29.11.2019р. з прийняттям нового судового рішення – про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .
В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням відповідача, що подана позивачем заява була розглянута в порядку Закону України «Про звернення громадян», внаслідок чого ОСОБА_1 надано відповідь від 11.04.2019р., в якій роз`яснено норми Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою КМУ від 07.09.1998р. №1388, а також вимоги до документів, які необхідно подати  для здійснення перереєстрації транспортного засобу. 
Також, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції врахував лише частину інформації, яка міститься у листі від 11.04.2019р. №31/15/5142-666, зокрема, щодо необхідності надання документу з відміткою про місце реєстрації/проживання на території України. Водночас, судом залишено поза увагою, що у вказаному листі зазначено також про необхідність надання транспортного засобу на огляд та документу, підтверджуючого оплату адміністративної послуги. Судом не враховано, що нормами чинного законодавства не визначено ні поняття, а ні процедури «відновлення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу», про що просив ОСОБА_1  у поданій ним заяві від 03.04.2019р.
Посилається апелянт і на те, що законодавством не визначено механізму  та способу дій адміністратора сервісного центру МВС у випадку відсутності підтвердження місця реєстрації/проживання власника транспортного засобу в Україні. Реєстраційні документи формуються автоматично в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів за умови заповнення всіх наявних розділів, в тому числі розділу про зареєстроване місце проживання власника транспортного засобу в Україні. Адміністратор не має технічної можливості внести у відповідний розділ Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про реєстрацію місця проживання власника поза межами території України.
Апелянт вважає, що судом першої інстанції порушено норми статті 46 КАС України під час визначення Територіального сервісного центру №5142 Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області відповідачем у справі, оскільки територіальний сервісний центр є структурним підрозділом Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області і не є окремою юридичною особою, у зв`язку з чим не може бути самостійним відповідачем у даній справі. 
ОСОБА_1  подав письмовий відзив на апеляційну скаргу Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області, в якому просить скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін. 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу - мотоциклу чорного кольору марки Suzuki модель GS500Е (номер кузову НОМЕР_1 ), який за ним зареєстровано 27.10.2011р.  з присвоєнням реєстраційного номеру НОМЕР_2 .
НОМЕР_3 02.02.2014р. позивач постійно проживає в Німеччині та прийнятий на консульський облік в Генеральному консульстві України у Франкфурт-на-Майні, що підтверджується відповідною відміткою в паспорті громадянина України для виїзду за кордон.
03.04.2019р. ОСОБА_1 звернувся до Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області - територіального сервісного центру №5142 заявою №5142-ЗЛ, в якій просив відновити втрачений технічний паспорт на належний йому транспортний засіб - мотоцикл чорного кольору марки Suzuki модель GS500Е (номер кузову НОМЕР_1 ).
До заяви позивачем додано: копію паспорту громадянина України для виїзду за кордон, в розділі «Особливі відмітки» якого зазначено «оформлено постійне проживання в Німеччині ІНФОРМАЦІЯ_1 р., прийнятий на консульський облік у ОСОБА_2 -на-Майні 21.08.2017р.»; копію посвідчення водія; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру. 
Також, в поданій заяві ОСОБА_1 зазначив, що на даний час він проживає за адресою: АДРЕСА_1 . 
У відповідь на вказану заяву позивача Регіональний сервісний центр МВС в Одеській області - територіальний сервісний центр №5142 надіслав лист від 11.04.2019р. №31/15/5142-666, в якому зазначив, що необхідною умовою для реєстрації транспортного засобу, у відповідності до п.п.15, 24 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою КМУ від 07.09.1998р. №1388, є підтвердження реєстрації місця проживання фізичної особи. 
Відповідач зазначив, що задля проведення перереєстрації транспортного засобу ОСОБА_1 слід подати: документ, посвідчуючий особу із зазначенням місця реєстрації, транспортний засіб на огляд та документ, підтверджуючий оплату адміністративної послуги. Після надання перелічених документів буде проведено реєстрацію транспортного засобу.
Не погоджуючись з вказаною відмовою Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області - територіального сервісного центру №5142 у здійсненні перереєстрації транспортного засобу ОСОБА_1 оскаржив її в судовому порядку.
Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, визнав необґрунтованою вимогу відповідача щодо необхідності надання позивачем документу з відміткою про місце реєстрації/проживання на території України, зазначивши, що при поданні заяви від 03.04.2019р. позивач надав копію паспорту громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_4 з відміткою міграційної служби України про те, що за ним оформлено постійне місце проживання в Німеччині з 17.12.2003р., а також з відміткою Генерального консульства України у Франкфурт-на-Майні про те, що він прийняти на консульській облік у ОСОБА_2 -на-Майні з 02.02.2004р. На думку суду, паспорт громадянина України для виїзду за кордон із вказаними відмітками є достатнім для зазначення в реєстраційних документах місця проживання позивача, як того вимагає п.1.4 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ   від 11.08.2010р.  №379, та абз.1 п.24 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою КМУ від 07.09.1998р. №1388. При цьому, від заявника не вимагається обов`язкове місце реєстрації/проживання в Україні.
Суд першої інстанції не прийняв до уваги посилання відповідача, що подана позивачем 03.04.2019р. заява була розглянута в порядку звернення відповідно до Закону України «Про звернення громадян», зазначивши, що зі змісту поданої заяви чітко прослідковується, що позивач звернувся саме за отриманням нового свідоцтва про реєстрацію ТЗ через втрату ним технічного паспорту, тому відповідь Територіального сервісного центру №5142 від 11.04.2019р. на вказану заяву суд розцінює як відмову у видачі нового свідоцтва про реєстрацію.
Поряд з цим, суд першої інстанції не знайшов підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області здійснити реєстрацію та відновлення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, у зв`язку з тим, що комплекс здійснення необхідних заходів для перереєстрації ТЗ встановлюється Інструкцією №379 та на етапі подання заяви від 03.04.2019р. відповідач не здійснив весь комплекс подальших заходів, які є підставою для проведення перереєстрації, встановлених Порядком №1388 та Інструкцією №379. 
На підставі ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає правильність висновків суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області, тобто в частині вимог позову, які задоволено оскаржуваним судовим рішенням. 
Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість вимоги відповідача щодо надання позивачем документу з відміткою про місце реєстрації/проживання на території України виходячи з наступного.
Єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків встановлена Порядом державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим Постановою КМУ від 07.09.1998р. №1388. (далі – Порядок №1388)
Згідно п.3 Порядку №1388 державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.
Пунктом 8 Порядку №1388 передбачено, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб – нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі – правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. 
Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є, зокрема, акт про проведені електронні торги або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем.
Відповідно до п.18 Порядку №1388 замість утраченого або непридатного для користування свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта) і номерних знаків на підставі заяви власника або його представника видається нове свідоцтво про реєстрацію та номерні знаки.
Згідно абз.1 п.24 Порядку №1388, реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів здійснюється за місцем   звернення   власника або його уповноваженої   особи незалежно від місця реєстрації (проживання) фізичної особи чи місцезнаходження юридичної особи. При цьому, в реєстраційних документах зазначається місце реєстрації (проживання) фізичної особи (для внутрішньо переміщених осіб – місце проживання на підставі відповідних документів) або місцезнаходження та стоянки юридичної особи, за якою реєструється транспортний засіб.
Аналогічні за своїм змістом положення містить і п.1.4  Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 11.08.2010р.  №379. 
Саме посиланням на положення абз.1 п.24 Порядку №1388 та п.1.4  Інструкції №379 апелянт обґрунтовує правомірність його вимоги щодо необхідності надання ОСОБА_1 документу з відміткою про місце реєстрації/проживання на території України.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність таких посилань відповідача, оскільки положення вказаних норм передбачають необхідність надання відомостей про місце реєстрації (проживання) фізичної особи, а не документу з відміткою про місце її реєстрації саме в Україні.
При цьому, пунктом 1.4 Інструкції також передбачено, що  місце проживання  фізичної  особи   визначається   згідно   з відміткою  про  реєстрацію  місця  її  проживання  в  паспорті або документі, що його замінює.
Як правильно встановлено судом першої інстанції та не спростовано апелянтом, при поданні заяви від 03.04.2019р. ОСОБА_1 надав копію паспорту громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_4 з відміткою міграційної служби України про те, що за ним оформлено постійне місце проживання в Німеччині з 17.12.2003р., а також з відміткою Генерального консульства України у Франкфурт-на-Майні про те, що він прийняти на консульській облік у ОСОБА_2 -на-Майні з 02.02.2004р.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем надано відповідачу документи, підтверджуючі місце його реєстрації (проживання). 
Відповідно до положень статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Частиною 3 статті 2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визначено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина  має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.
Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Таким чином, кожен громадянин України має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав. 
У зв`язку з цим, колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що адміністратор не має технічної можливості внести у відповідний розділ Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про реєстрацію місця проживання власника поза межами території України. Зазначена обставина, на думку колегії суддів, не може бути підставою для обмеження прав позивача, який постійно проживає за межами території України, порівняно з іншими громадянами, які проживають на її території. 
Колегія суддів критично ставиться до посилань апелянта, що заяву ОСОБА_1 від 03.04.2019р. ним розглянуто в порядку Закону України «Про звернення громадян», оскільки зі змісту наданої начальником територіального сервісного центру №5142 РСЦ МВС в Одеській області відповіді від 11.04.2019р. не вбачається за можливе встановити, що таке звернення позивача ним було розцінено саме як звернення, подане в порядку Закону України «Про звернення громадян», та розглянуто в порядку цього ж Закону. 
Більше того, зі змісту заяви позивача також не вбачається, що вона подана в порядку Закону України «Про звернення громадян». Позивач звернувся саме за отриманням нового свідоцтва про реєстрацію ТЗ через втрату ним технічного паспорту та додав до цієї заяви документи, передбачені Порядком №1388. 
Варто зазначити, що при прийнятті оскаржуваного судового рішення судом першої інстанції не зобов`язано відповідача вчинити певні дії, а лише зроблено правовий висновок щодо необґрунтованості вимоги територіального сервісного центру щодо необхідності надання ОСОБА_1 документу з відміткою про місце реєстрації/проживання на території України. Таким чином, при вирішенні даного спору не являється визначальним в якому порядку подане звернення позивачем та здійснено його розгляд відповідачем. 
Щодо посилань апелянта на те, що у відповіді на звернення ОСОБА_1 ненадання документа з відміткою про місце реєстрації/проживання на території України не було єдиною підставою для відмови в проведенні перереєстрації належного йому транспортного засобу, то колегія суддів вважає їх обґрунтованими, однак звертає увагу апелянта, що оскаржуваним судовим рішенням від 29 листопада 2019 року суд першої інстанції визнав протиправною відмову Територіального сервісного центру №5142 Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області у здійсненні перереєстрації транспортного засобу, викладену у листі від 11.04.2019р. №31/15/5142-666, лише в частині посилання на необхідність надання позивачем документу з відміткою про місце реєстрації/проживання на території України. 
Висновків про необґрунтованість вимог відповідача щодо надання транспортного засобу на  огляд, а також документу, підтверджуючого оплату адміністративної послуги, спірне рішення суду першої інстанції не містить. 
Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання апелянта і на те, що Територіальний сервісний центр №5142 Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області не є юридичною особою та не може бути самостійним відповідачем у даній справі, оскільки судом у спірному рішенні зазначено територіальний сервісний центр як співвідповідача у справі поряд з Регіональним сервісним центром МВС в Одеській області. В свою чергу, територіальний сервісний центр №5142 є структурним підрозділом Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області, до повноважень якого, серед іншого, належить проведення реєстрації  (перереєстрації транспортних засобів) з видачею свідоцтв про реєстрацію, що передбачено Положенням про територіальний сервісний центр МВС, затвердженим РСЦ МВС в Одеській області від 02.05.2019р. №161.
Інші доводи апеляційної скарги є не суттєвими, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області та скасування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року колегія суддів не вбачає. 
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.
                                                            Повний текст судового рішення виготовлений 17 березня 2020 року.

Головуючий:                                                                                                                     І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                                А.І. Бітов

                                                                                                                                        О.В. Лук`янчук