П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/11879/19 
Головуючий у 1-й інстанції:  Нагірняк М.Ф. 
          Суддя-доповідач:  Полотнянко Ю.П. 
26 травня 2020 року

м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Драчук Т. О.  Ватаманюка Р.В. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу   ОСОБА_1  на  рішення   Житомирського окружного адміністративного суду  від  21 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про  визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, в якому просив:
- визнати протиправною відмову відповідача у затвердженні висновку про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 у зв`язку із встановленням йому 2-ї групи інвалідності;
- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у звязку із встановленням йому 2-ї групи інвалідності, у відповідності до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 21.01.2020 в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
В апеляційній скарзі позивач вказує на те, що норма п.4 Порядку №850 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності.
Правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів враховуючи приписи п.3 ч.1 ст.311 КАС України, визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, позивач проходив службу в органах внутрішніх справ і з 31.07.2014 був звільнений зі служби через хворобу (а.с.12).
29.07.2014 ОСОБА_1 була встановлена 3 група інвалідності, що настала в результаті захворювання, пов`язаного з виконаннями службових обов`язків, що стало підставою для виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 15750,00грн.
З 17.10.2018 МСЕК-2 позивачу встановлена друга група інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконаннями службових обов`язків, що на думку позивача, є підставою для отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.07.2019року визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду поданих документів для призначення допомоги у зв`язку із встановленням Позивачу другої групи інвалідності та зобов`язано їх розглянути у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с.35-38 ).
На виконання вказаного рішення суду та за результатами повторного розгляду звернення позивача від 30.10.2018 Державним секретарем МВС України 26.09.2019 було прийнято рішення про відмову позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності на підставі висновку ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області.
Як зазначено в оскаржуваному рішенні відповідача, відмова у призначенні одноразової грошової допомоги зумовлена виключно тим, що з моменту первинного встановлення позивачу інвалідності (третя група) до встановлення другої групи інвалідності пройшло більш ніж два роки.
Позивач, не погоджуючись з таким рішенням відповідача, звернувся до суду з позовом.
Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції керувався тим, що вимогами п. 4 Порядку №850 передбачено виплату одноразової грошової допомоги лише тим працівникам, яким протягом двох років після первинного встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі.
Відтак, враховуючи вищенаведене, у позивача відсутнє право на отримання вказаної виплати у зв`язку із спливом дворічного терміну між первинним та повторним медичним оглядом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до абз. 2, 3 п. 15 Прикінцевих положень Закону  України "Про Національну поліцію України"  за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених  Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності  Законом України "Про Національну поліцію".
Частиною 6  статті 23 Закону України "Про міліцію"  встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності І групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності ІІІ групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
Відповідно до  статті 23 Закону України "Про міліцію"  Кабінет Міністрів України постановою № 850 від 21.10.2015 року  затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 850).
Згідно з пунктом 1 Порядку №850 ці Порядок та умови визначають механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.
Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку №850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.
Підпунктом 2 пункту 3 Порядку №850 також визначено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку,    але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого  законом  для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого  законом  для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого  законом  для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.
Порядком №850 також визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку №850, висновок щодо виплати грошової допомоги.
Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку № 850 документів приймає рішення про призначення або, у випадках, передбачених пунктом 14 Порядку №850, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
Відповідно до пункту 14 Порядку №850 призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо: загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.
Зазначений перелік підстав є вичерпним.
У спірних правовідносинах МВС України не наведено визначених пунктом 14 Порядку №850 підстав для відмови у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги.
Натомість, судом встановлено, що на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.07.2019 та за результатами повторного розгляду звернення позивача від 30.10.2018 Державним секретарем МВС України 26.09.2019 було прийнято рішення про відмову позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності на підставі висновку ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області.
Як зазначено в оскаржуваному рішенні відповідача, відмова у призначенні одноразової грошової допомоги зумовлена виключно тим, що з моменту первинного встановлення позивачу інвалідності (третя група) до встановлення другої групи інвалідності пройшло більш ніж два роки.
Відповідач при прийнятті рішення, посилався на пункт 4 Порядку №850, який, на переконання суб`єкта розгляду, встановлює обмеження щодо виплати одноразової грошової допомоги особам, вищу групу інвалідності яким встановлено поза межами дворічного строку з моменту первинного огляду.
Так, відповідно до пункту 4 Порядку № 850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Відповідно до матеріалів справи позивачу первинно ІІІ групу інвалідності встановлено 29.07.2014, а повторний огляд медико - соціальної експертної комісії позивач пройшов 17.10.2018, за результатами якого йому встановлено ІІ групу інвалідності, захворювання так повязані з роходженням служби в органах внутрішніх справ, тобто більше, ніж через 2 роки.
Проте, колегія суддів вважає, що буквальний аналіз цієї норми пункту 4 Порядку № 850 свідчить, що ця норма не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Так само цей пункт Порядку не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу дворічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.
Слід зазначити і про те, що  Законом №565-ХІІ  також не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені пунктом 4 Порядку № 850.
Правова позиція щодо застосування норм права у аналогічних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 18.10.2018 у справі №369/13187/17, від 28.03.2019 у справі №296/10138/16-а, від 24.10.2019 у справі №817/713/16.
Отже, з аналізу наведених норм, колегія суддів дійшла висновку, що вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, визначено у пункті 14 Порядку № 850, і підстави, якою керувався відповідач, вказана норма не містить.
Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що дворічний строк на повторне звернення за призначенням одноразової грошової допомоги у разі встановлення згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи чи іншої причини інвалідності або більшого відсотку втрати працездатності, що дає право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, застосовується до правовідносин, у яких первинне встановлення інвалідності чи втрати працездатності відбулося після набрання чинності Порядку №850, а саме - з 31.10.2015 року (дата набрання чинності вказаного Порядку).
Натомість позивачу вперше було встановлено групу інвалідності у 2010 році, до набрання чинності Порядком №850.
Наведений правовий висновок узгоджується із висновком, висловленим у постановах Верховного Суду від 14.11.2019 у справі №802/1638/16-а, від 12.02.2020 у справі №822/1136/17.
За таких обставин відмова відповідача у затвердженні висновку про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги є протиправною та підлягає скасуванню, а позов задоволенню шляхом визнання протиправною відмову відповідача у затвердженні висновку про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, передбачену Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про наявність у позивача права на звернення до суду з даним позовом в порядку позовного провадження та на підставі викладених норм та встановлених обставин справи вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача повністю.
У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нового про задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити  повністю.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити дії скасувати.
Визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у затвердженні висновку про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 у зв`язку із встановленням йому 2-ї групи інвалідності.
Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням йому 2-ї групи інвалідності, у відповідності до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Драчук Т. О.    Ватаманюк Р.В.