Постанова
Іменем  України 
 
08 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 644/4742/19
провадження № 61-2673св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого -Червинської М. Є., 
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П., 
 
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 ,
заінтересована особа - Індустріальне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова,
 
розглянув у судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2019 року у складі судді Зябрової О. Г. та постанову Апеляційного суду Харківської області від 21 січня 2020 року у складі колегії суддів: Бровченко І. О.,                  Бурлака І. В., Маміної О. В.,
ВСТАНОВИВ:
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року                  № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Частиною другою розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
За таких обставин розгляд касаційної скарги  ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2019 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 21 січня 2020 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року  № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.
Описова частина 
Короткий зміст вимог
У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні.
На обґрунтування заяви зазначила, що вона є пенсіонером за віком та отримує пенсію в розмірі 1 794,27 грн. 
06 березня 1987 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб. 
З часу укладення шлюбу подружжя проживало однією сім`єю, вели спільний побут. 
ОСОБА_2 був зареєстрований разом з донькою за адресою: АДРЕСА_1 , а вона за адресою: АДРЕСА_2 . Обидві квартирі розміщені на одному поверсі, мають спільний тамбур та фактично утворюють одне помешкання. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Після його смерті заявниця звернулася до Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова із заявою від 28 березня 2019 року про переведення її з пенсії за віком на пенсію, пов`язану з втратою годувальника. 
Рішенням Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 12 квітня 2019 року їй відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника, оскільки відсутня довідка, що засвідчує факт її перебування на утримання померлого чоловіка.
З урахуванням викладених обставин просила суд встановити факт, що вона перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2019 року заяву  ОСОБА_1 , заінтересована особа - Індустріальне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова, про встановлення факту перебування на утриманні залишено без розгляду.
Роз`яснено заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що в даному випадку існує спір про право заявника на призначення пенсії і це право оспорюється іншими особами, зокрема - Індустріальним об`єднаним управління Пенсійного фонду України м. Харкова.
Не погодившись з цією ухвалою,  ОСОБА_1  подала до суду апеляційну скаргу.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Апеляційного суду Харківської області від 21 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2019             року - без змін.
Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права. 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У лютому 2020 року на адресу Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від  ОСОБА_1  надійшла касаційна скарга на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2019 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 21 січня 2020 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила оскаржувані судові рішення судів першої та  апеляційної інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанції ухвалені судові рішення без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи.
 
Доводи інших учасників справи
Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 11 лютого 2020 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.
 
27 лютого 2020 року матеріали цивільної справи № 644/4742/19 надійшли до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 16 березня 2020 року справу призначено до судового розгляду.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що  ОСОБА_1 є пенсіонером за віком та отримує пенсію в розмірі 1 794,27 грн. 
06 березня 1987 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, після його смерті заявниця звернулася до Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова із заявою від 28 березня 2019 року про переведення її з пенсії за віком на пенсію, пов`язану з втратою годувальника. 
Рішенням Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 12 квітня 2019 року їй відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника, оскільки відсутня довідка, що засвідчує факт перебування на утримання померлого чоловіка.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України (тут і далі - в редакції, що діяла на час подання касаційної скарги, що розглядається) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам судові рішення судів попередніх інстанцій не відповідають.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Звертаючись до суду, заявник просила суд про встановлення факту її перебування на утриманні чоловіка - ОСОБА_2 .
В письмових поясненнях до заяви про встановлення факту перебування на утриманні Індустріальне об`єднане управління Пенсійного фонду України                     м. Харковапосилається на те, що в даному випадку існує спір про право, а саме - право про призначення пенсії.
Частиною шостою статті 294 ЦПК України встановлено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
 
Крім того, частиною четвертою статті 315 ЦПК України роз`яснено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
Залишаючи без розгляду заяву  ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, послався на те, що в даному випадку існує спір про право заявника на призначення пенсії, який, відповідно до приписів частини шостої статті 294 ЦПК України,  належить вирішувати у порядку позовного провадження.
З таким висновком суду погодитись не можливо з наступних підстав.
Необхідно ураховувати, що у кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасника провадження на предмет існування спору про право. 
Як повідомила ОСОБА_1 у своїй заяві, встановлення факту перебування на утриманні пов`язане з подальшим вирішенням питання про переведення її з пенсії за віком на пенсію, пов`язану з втратою годувальника.
Системно проаналізувавши письмові пояснення Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова до заяви  ОСОБА_1 можливо дійти висновку, що право  ОСОБА_1 на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника, за умови надання відповідних документів Індустріальне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова не заперечувало.
 
Разом із тим, само по собі посилання Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова на існування спору про право не може беззаперечно свідчити про наявність такого спору.
 
Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, вказане до уваги не прийняв та дійшов помилкового висновку про наявність спору про право, безпідставно залишивши на підставі частини шостої статті 294 ЦПК України заяву  ОСОБА_1  про встановлення факту перебування на утриманні без розгляду.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини 6 статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
Згідно частини четвертої статті 406 ЦПК України у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити, оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанції скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2019 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 21 січня 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    М. Є. Червинська
Судді:                                                                                               А. Ю. Зайцев 
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун
В. П. Курило