Номер провадження: 33/813/253/20
Номер справи місцевого суду: 509/5270/19 
Головуючий у першій інстанції Кочко В.К. 
Доповідач Дрішлюк А. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дрішлюка А.І. 
при секретарі судового засідання – Павлючук Ю.В.,
розглянувши апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 09 грудня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_2 , –

ВСТАНОВИВ:

09 грудня 2019 року постановою Овідіопольського районного суду Одеської області (суддя Кочко В.К.) справу щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с.16).
Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду через Овідіопольський районний суд Одеської області, яка була отримана судом першої інстанції 09 січня 2020 року. Апелянт вказує, що постанова Овідіопольського районного суду Одеської області від 09 грудня 2019 року прийнята з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки судді, викладені в постанові, на думку апелянта, не відповідають обставинам справи. ОСОБА_1 зазначає, що у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 є потерпілим. Апелянт також вказує, що 23.09.2019 року о 10 год. 20 хв. по вул. Таїровській у с. Сухий Лиман Овідіопольського району Одеської області керуючи автомобілем «Mercedes» (державний номерний знак НОМЕР_1 ), виїхав заднім ходом на проїжджу частину, упевнившись в тому, що до автомобіля «Mitsubishi» (державний номерний знак НОМЕР_2 ), яким керував ОСОБА_2 , відстань складала 120-130 м., ввімкнув сигнал лівого повороту для здійснення маневру, після чого в результаті протиправних дій ОСОБА_2 відбулось зіткнення автомобілів, що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів. Апелянт також вказує, що з невідомих йому причин судом першої інстанції не було досліджено відео запис події та, відповідно, додає компакт-диск з вказаним відеозаписом до матеріалів справи (а.с.19-25).
В судове засідання 28 січня 2020 року з`явились апелянт Чернецький ОСОБА_3 та особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 . В ході судового засідання апелянт підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її у повному обсязі. ОСОБА_2 надав суду пояснення щодо суті правопорушення, просив апеляційну скаргу відхилити. Сторонам було роз`яснено право на призначення судової експертизи.
10 березня 2020 року в судове засідання з`явились апелянт Чернецький Р.В. та особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 . Клопотання про призначення експертизи апелянтом не було заявлено. В судовому засіданні судом було оглянуто матеріали справи, відеозапис. ОСОБА_1 наполягав на задоволенні апеляційної скарги, ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу відхилити.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, пояснення апелянта, апеляційний суд частково задовольняє апеляційну скаргу виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції виходив з того, що обставини правопорушення й вина ОСОБА_2 не знайшли свого підтвердження зібраними в порядку ст. 251 КУпАП доказами та були спростовані наданими поясненнями. Інше мотивування прийнятого судом рішення відсутнє.
В матеріалах провадження також наявна постанова Овідіопольського районного суду Одеської області від 21 січня 2020 року по справі № 509/5269/19 (суддя Кириченко П.Л.), якою суд першої інстанції закрив справу щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України в зв`язку з відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення. Свій висновок мотивував тим, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а також схемі ДТП щодо особи, яка притягується до відповідальності за ст. 124 КУпАП не знайшли свого підтвердження. Інше мотивування прийнятого судом рішення відсутнє. Вказане процесуальне рішення не оскаржувалось та набрало законної сили. Таким чином, на момент розгляду апеляційної скарги, не зважаючи на ДТП, склад адміністративного правопорушення в діях обох учасників ДТП не було встановлено.
Така ситуація стала наслідком того, що провадження щодо одного ДТП не були розглянуті в межах одного провадження, або, принаймні, одним суддею. Дійсно, Кодекс України про адміністративні правопорушення фактично не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і не містить спеціальних норм, що передбачають порядок об`єднання справ про адміністративне правопорушення, які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою). Враховуючи наявність прогалин в праві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення, зокрема, врегулювання порядку об`єднання справ в одне провадження, апеляційний суд виходячи з принципу процесуальної доцільності приходить висновку, що в даному випадку правомірним і логічним було б застосування аналогії процесуального закону – за правилами, закріпленими в КПК України. Тобто, відповідно до ч.1 ст.334 КПК України матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими ст. 217 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 217 КПК України у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень. Таким чином, для з`ясування всіх обставин справи та виключення прийняття взаємовиключних рішень, було б доцільніше об`єднати матеріали проваджень щодо однієї ДТП.
З огляду на надані докази в матеріалах справи, у тому числі, враховуючи відеозапис наданий до суду, апеляційний суд вбачає в дія ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України. Разом з тим, постанова щодо ОСОБА_1 не була оскаржена, а постанова про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення набрала законної сили.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги в контексті зібраних по справі доказів, суд вважає, що суд першої інстанції надаючи оцінку діям водія ОСОБА_2 повинен був врахувати, що дії водія регламентувались підпунктом «б» пункту 2.3 Правил Дорожнього руху України, згідно з яким водій повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Так само, при вирішенні питання про наявність або відсутність у діях водія ОСОБА_2 вини та причинного зв`язку між його діями та наслідками у вигляді ДТП, слід було надати оцінку діям іншого водія ОСОБА_1 (чого не було зроблено в межах іншого провадження) в контексті пункту 10.1 ПДР: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Пункт 10.4 ПДР України наголошує на тому, що перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині — і попутним транспортним засобам. При цьому, дії якого з водіїв обумовили настання ДТП судом не було вирішено, так само як учасники проваджень не скористались правом на призначення експертизи.
Відповідно, доводи апеляційної скарги щодо неповноти судового розгляду знайшли своє часткове підтвердження, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню. При цьому, при прийнятті нової постанови слід враховувати наступне.
Частиною 2 статті 38 КУпАП встановлено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може буди накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому право рушенні – не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначенні у частині третій цієї статті.
Пунктом 7 статті 247 КУпАП передбачається, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.
Отже, оскільки на момент прийняття нової постанови закінчився строк накладення адміністративного стягнення, то провадження підлягає закриттю.
Керуючись ст. 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 09 грудня 2019 року – задовольнити частково.
Постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 09 грудня 2019 року – скасувати.
Провадження у справі закрити.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського 
апеляційного суду А.І. Дрішлюк