ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/6743/18                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Скочок Т.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  27 травня 2020 року                                                                                            м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
                             судді-доповідача:                       Собківа Я.М.,    
                                             суддів:                        Земляної Г.В., Глущенко Я.Б.,
                          за участю секретаря:                        Рагімової Т.О.,  

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -      

                                                    ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 лютого 2019 року. 
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні заяви.   
Не погодившись із вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 лютого 2020 року та задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. 
Відповідно до ч.1   ст. 308 КАС України   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. 
Відповідно до ч. 4   ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього   Кодексу   розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебувала адміністративна справа №826/6743/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з наступними позовними вимогами: 1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в обчисленні, перерахунку та виплати пенсії позивачу у повному обсязі, з урахування усіх видів грошового забезпечення, які йому було встановлено на підставі чинних на час призначення пенсії нормативних актів і які виплачувались йому перед виходом на пенсію та яких його ніхто в установленому законом порядку не позбавляв і їх розміри не зменшував;      2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити обчислення, перерахунок та виплату пенсії позивачу , відповідно до вимог ст.   8, ч.ч. 2 та 3 ст.   22, ст.   46, ч. 1 ст.   58, ч. 1 ст.64   та ч. 2 ст.   113 Конституції України, ст.ст.   5,   10,   43, ч. 3 ст.   51, ч. 3 ст.   52, ст.ст.   55   та   63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ч. 1 ст.   43   та ч. 2 ст.   46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»,   ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»,   Закону України «Про Національну поліцію», Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 23.12.2015 №900, з урахуванням посадового окладу та окладу за спеціальним званням, затвердженим   Постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції»   та з урахуванням всіх надбавок, доплат і премій, які виплачувались йому перед виходом на пенсію, починаючи з 01.01.2016, у повному обсязі, без застосування положень законодавства, визнаного неконституційним, у тому числі в частині обмеження граничного розміру пенсії та в частині зменшення розміру пенсії з 90% до 70% його грошового забезпечення, а саме: посадового окладу - 5            200,00 грн., окладу за спеціальне (військове звання) - 2 400,00 грн., надбавки за вислугу років - 50%, звання «заслужений» - 20%, надбавки за працю в умовах режимних обмежень - 15%, надбавки за особливо важливі завдання - 63%, премії - 92%, надбавки за оперативно-розшукову діяльність - 38%, надбавки за роботу в слідстві - 25%, надбавки відповідно до чинного на час призначення йому пенсії   Указу Президента України від 04.10.1996 №926 - 100%, а також з урахуванням виплачених впродовж останніх двох років перед виходом на пенсію разових премій на суму - 1            191,78 грн., матеріальної допомоги на оздоровлення - 4            249,27 грн., компенсації за невикористану відпустку - 1            310,00 грн. та одноразової грошової допомоги при виході на пенсію у розмірі - 22 452,00 грн. Крім того, у зв`язку з порушенням Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві строків виплати перерахованої пенсії позивачу здійснити її негайну виплату у повному обсязі, тобто без застосування положень п. 3   Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб»   щодо поетапної виплати перерахованої пенсії та відстрочки її виплати, а також з нарахуванням і виплатою компенсації втрати частини грошових доходів у порядку, розмірах та строках, встановлених п.п. 2-5Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати»;      3)            у зв`язку з визнанням неконституційним положення абзацу 1 пп.   164.2.19   п.   164.2   ст.   164 Податкового кодексу України, яким передбачено оподаткування пенсій, розмір яких перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо оподаткування заборгованості по пенсійних виплатах позивачу за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 та у подальшому не застосовувати зазначене положення вказаного   Кодексу   щодо оподаткування його пенсійних виплат, у тому числі і щомісячних пенсійних виплат.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.02.2019 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із цим рішенням суду від 07.02.2019 в частині відмови у задоволенні позовних вимог, що були наведені у п. 2 і 3 прохальної частини позову, ОСОБА_1 звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду із відповідною апеляційною скаргою. 
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.05.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.02.2019      у справі №826/6743/18 залишено без задоволення, а вказане рішення суду першої інстанції - без змін.
Підстави перегляду судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами визначені у   статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до частини першої   статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України   судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
Статтею 362 Кодексу адміністративного судочинства України   передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими або виключними обставинами.
Отже, законодавством визначено, що обов`язковою умовою для реалізації особою, яка не брала участі у справі, права на перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.
Відповідно до частини першої         статті 361 КАС України       судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що спричинили ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду. У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу (частина друга         статті 361 КАС України).
З аналізу наведеної норми можна зробити висновок, що нововиявлені   обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення.
Тобто за своєю юридичною природою нововиявлені обставини є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які покладено в основу судового рішення.
До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.
Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (внаслідок урахування цих обставин суд міг би прийняти інше рішення, ніж те, що було прийняте).
Нововиявлені обставини відрізняються від нових обставин, обставин, що змінилися, та нових доказів за часовими ознаками, предметом доказування та істотністю впливу на судове рішення.
Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справи. Не вважаються нововиявленими нові обставини, виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, які встановлюються на підставі доказів, що не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.
Водночас необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.
Частиною четвертою         статті 361 КАС України       визначено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
До того ж судове рішення не може переглядатись у зв`язку з нововиявленими обставинами, якщо обставини, передбачені частиною другою         статті 361 КАС України, відсутні, а також якщо обставини, визначені цією нормою, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.
Тобто перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин, тому першочерговим обов`язком суду є встановлення відсутності або наявності нововиявлених обставин.
Свою заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що, на його думку, є підстави, передбачені пунктом 1 частини 2   статті 361 КАС України, тобто істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Такими обставинами заявник вважає визнання судом у справі № 826/3858/18 протиправними та нечинними пунктів 1, 2   постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб"   та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Вказане рішення 12 грудня 2018 року прийняв Окружний адміністративний суд міста Києва і це рішення залишив в силі Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від   05 березня 2019 року.
Отже, оскільки рішення у справі № 826/3858/18 Окружний адміністративний суд міста Києва прийняв 12 грудня 2018 року, то обставина, на яку посилається ОСОБА_1 у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, не існувала під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява.  
Відтак за своєю правовою природою рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18 є новою, але не нововиявленою обставиною, а тому не може бути підставою для перегляду рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 лютого 2019 року. 
Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладено у судових рішеннях Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2019 року (провадження № 11-813за19), від   18 лютого 2020 року (провадження № 11-1247зва19).
Крім того, під час розгляду судом справи №826/6743/18 за позовом ОСОБА_1 питання щодо правомірності застосування чи незастосування Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві положень п. 5 та додатку 2 до Порядку №45 у редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103, а також п. 3   Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103   (у редакції до набрання законною силою рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/3858/18 (тобто, до 05.03.2019)) під час здійснення перерахунку пенсії позивачу не були предметом дослідження та оцінки судом.
Отже, слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви, оскільки в розумінні норм ст.ст.   255,            265,            325 Кодексу адміністративного судочинства України   зазначені вище пункти   постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103, що є нормативно-правовим актом, вважаються протиправними та такими, що втратили чинність, лише з 05.03.2019.      Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин та на час ухвалення Окружним адміністративним судом міста Києва рішення від 07.02.2019 у справі №826/6743/18 положення зазначених норм були чинними та підлягали застосуванню відповідачем.
Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, ч. 1 ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 229, 312, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.             
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 лютого 2020 року залишити без змін.                 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

             Суддя-доповідач                                                                                 Собків Я.М.

  Суддя                                                                                                    Земляна Г.В.

             Суддя                                                                                                     Глущенко Я.Б.

Повний текст постанови виготовлено - 29 травня 2020 року.