Дата документу 16.06.2020 Справа № 336/6426/13-ц

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ЄУН 336/6426/13                                                    Головуючий у 1 інстанції Дацюк О.І.
Провадження №22ц/807/1992/20                            Суддя-доповідач: Поляков О.З.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
16 червня 2020 року        м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого:         Полякова О.З.
суддів:         Крилової О.В.
Кухаря С.В.
при секретарі:         Остащенко О.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» на ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2020 року про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибог Олександр Сергійович у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк «Аваль» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А:        

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
В обґрунтування вимоги про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_1 зазначав, що 09 квітня 2008 року між ним та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено Кредитний договір № 014/17-16/7744-11, за умовами якого, заявник отримав кредитні кошти на придбання автомобіля у сумі 99999 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,95% на рік, з кінцевим терміном повернення 08 квітня 2015 року. В забезпечення виконання зобов`язань за зазначеним кредитним договором, 09 квітня 2008 року між сторонами також було укладено договір застави транспортного засобу № 014/17-169/7744-11, згідно якого ОСОБА_1 передав банку в заставу автомобіль марки Mercedes Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 . 
Заявник зазначав, що у подальшому, у зв`язку із різким підвищенням курсу долара США по відношенню до національної валюти України, він не мав можливості виконувати кредитні зобов`язання, у зв`язку з чим, заявником було запропоновано банку передати йому заставний автомобіль, реалізувати його, а вилучені кошти направити на погашення кредиту. 
У зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 уповноважив довіреністю працівника Банку, ОСОБА_2 розпоряджатися належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , легковим автомобілем марки Mercedes Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та передав автомобіль працівнику Банку з метою продажу та зарахуванням коштів в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором. 
Проте, в січні 2020 року ОСОБА_1 отримав постанову приватного виконавця виконавчого округу Сколибога О.С. про відкриття виконавчого провадження від 20 листопада 2019 року про звернення стягнення на автомобіль марки Mercedes Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 . 
Заявник вказував, що з листа заступника начальника Регіонального сервісного центру МВС України в Запорізькій області вбачається, що зазначений автомобіль знято з обліку для подальшого продажу ще у грудні 2014 року, та в подальшому, двічі перереєстровано на інших осіб. 
Враховуючи наведені обставини, та те, що на теперішній час та на час відкриття виконавчого провадження, ОСОБА_1 не є власником автомобіля марки Mercedes Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а отже і не має можливості передати автомобіль для опису та реалізації шляхом продажу на прилюдних торгах, заявник проси суд визнати таким, що не підлягає виконавчий лист № 336/6426/13-ц, виданий 16 жовтня 2019 року на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2013 року, про звернення стягнення на автомобіль марки Mercedes Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2020 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2013 року по цивільній справі за позовом ПАТ «Райффайзен банк «Аваль» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, подало апеляційну скаргу, в якій просять скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2020 року про задоволення заяви ОСОБА_1 щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Ухвалити нове рішення про визнання виконавчого листа №336/6426/13-ц виданого на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2013 року дійсним.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» є правонаступником у виконавчому провадженні за дублікатом виконавчого листа № 336/6426/13-ц щодо звернення стягнення на автомобіль марки Mercedes Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Згідно листа № 114/5-183817 від 21 квітня 2020 року, отриманого від АТ «Райффайзен Банк Аваль» вбачається, що факту реалізації заставного майна в системах Банку не зафіксовано, як і надходження коштів на погашення кредитного договору № 014/17-16/7744-11 від 09 квітня 2008 року від такого продажу. Також відсутні документи щодо припинення чи розірвання договору застави. З інформації, наданої відділом кадрів вбачається, що ОСОБА_2 ніколи не працював у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Оскаржувана ухвала не дає можливості ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» отримати задоволення за грошовим зобов`язанням Боржника перед Кредитором, що є позбавленням в реалізації гарантованого Конституцією України «права на суд» та обов`язкового виконання рішень. 
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», ОСОБА_1 навів доводи, аналогічні своїй заяві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2020 року вважає законною та обґрунтованою, просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
15 червня 2020 року від приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога О.С. на адресу апеляційного суду надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» без його участі (а.с. 224).

Представник ОСОБА_1 – ОСОБА_3 у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 220-223), клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.
Згідно частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи та пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. 
Задовольняючи заяву про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, місцевий суд виходив з того, що ОСОБА_1 наразі не є власником автомобілю, на який за рішенням суду було звернуто стягнення, тож фактично виконання рішення суду не виявляється можливим.
Проте, колегія не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.
Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень частини другої статті 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
За змістом вказаної норми виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
При цьому словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.
Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.
Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; - пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.
У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.
Окрім того, за своїм змістом частина друга статті 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню як повністю так и частково, а тому підстави, якими заявник обґрунтовує свою заяву, можуть бути наслідком як повного так и часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.
Таким чином, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з наступних обставин:
- помилковість видачі виконавчого листа;
- боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився;
- обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 Цивільного кодексу України).
Отже, закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.
Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.
З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2013 року звернуто стягнення на автомобіль марки MERCEDES-BENZ GL450, 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , відповідно до договору застави транспортного засобу № 014/17-16/7744-11 від 09 квітня 2008 року, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, визначеною належним експертом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на час продажу, для погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором № 014/17-16/7744-11 від 09 квітня 2008 року в сумі 672359,33 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір в сумі 3441 грн. (а.с. 34-35).
Рішення набрало законної сили 29 жовтня 2013 року.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 квітня 2019 року замінено сторону виконавчого провадження, а саме - стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» його правонаступником - ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» у виконавчих листах, виданих 04 грудня 2013 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2013 року по цивільній справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави (а.с. 85-86).
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 вересня 2019 року видано ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» дублікат виконавчого листа, виданого на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2013 року по цивільній справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави (ЄУН №336/6426/13-ц пр. 2/336/2786/2013) (а.с. 114-116).
Приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Сколибогом О.С. 20 листопада 2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 336/6426/13-ц, виданого 16 жовтня 2019 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про звернення стягнення на автомобіль марки Mercedes Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 143-145), та постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження та основної винагороди (а.с. 146-147, 148-149). 
З відповіді Регіонального центру МВС в Запорізькій області РСЦ МВС в Запорізькій області від 14 лютого 2020 року, вбачається, що 08 квітня 2008 року автомобіль Mercedes Benz GL450, 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 було зареєстровано за ОСОБА_1 30 грудня 2014 року вказаний транспортний засіб було знято з обліку для подальшого продажу за заявою довіреної особи власника ТЗ – ОСОБА_4 , який діяв на підставі довіреності серії НАЕ № 197668 від 24 жовтня 2014 року посвідченої приватним нотаріусом Пудлик І.М. 03 лютого 2015 року вказаний транспортний засіб було перереєстровано на іншу особу на підставі довідки-рахунку. 07 березня 2015 року автомобіль було знято з обліку для реалізації. 02 квітня 2015 року транспортний засіб зареєстровано на іншу особу на підставі довідки-рахунку. 21 вересня 2017 року автомобіль на підставі договору-комісії та договору купівлі-продажу ТЗ № 5676/17/006251 від 21 вересня 2017 року було перереєстровано на іншу особу (а.с. 153-154).
З повідомлення АТ «Райффайзен Банк Аваль» на запит ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» встановлено, що факту реалізації заставного майна (автомобіля марки Mercedes Benz GL450, 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 ) в системах «Райффайзен Банк Аваль» не зафіксовано, як і надходження коштів на погашення даного кредиту від такого продажу. Також в банку відсутні будь-які документи, що свідчать про припинення чи розірвання договору застави, а також виведення об`єкту з під застави. Відділом кадрів не підтверджено інформацію щодо перебування ОСОБА_2 на роботі в «Райффайзен Банк Аваль» з 2000 року. Такий працівник в банку ніколи не працював і не працює на даний момент (а.с. 183).
Відповідно до роз`яснень пункту 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» № 8 від 25.09.2015, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахування, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.
У статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).
За ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).
Проте, заявник, звертаючись до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не надав суду належних та допустимих доказів, на підтвердження своїх доводів. Так, посилаючись на те, що ОСОБА_1 на підставі довіреності уповноважив працівника Банку ОСОБА_2 розпоряджатися легковим автомобілем марки Mercedes Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та передав вищезазначений автомобіль співробітнику Банку з метою продажу автомобіля та зарахування коштів в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором, заявником не надано суду копії зазначеної довіреності, доказів на підтвердження укладення відповідної угоди, та безпосередньо факту передачі транспортного засобу, зокрема, акту прийому-передачі. 
Таким чином, доводи ОСОБА_1 на які він посилався у своїй заяві, не знайшли свого підтвердження під час перегляду ухвали колегією суддів, та водночас вказані підстави не є обставинами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Як було зазначено вище, за змістом норми статті 432 ЦПК України виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Разом з тим, за наявності судового рішення про стягнення боргу, яке набрало законної сили та підлягає виконанню, заявником при зверненні до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не доведено, що ним чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого його обов`язок припинився, або його обов`язок, як боржника, припинився з інших причин, передбачених положеннями статті 432 ЦПК України.
Отже, враховуючи відсутність в матеріалах справи інформації про добровільне виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором, а також відсутність доказів припинення обов`язку боржника, встановленого судовим рішенням, колегія вважає передчасним та помилковим висновок суду першої інстанції про те, що оскільки ОСОБА_1 не є власником автомобілю, на який за рішенням суду було звернуто стягнення, виконавчий лист підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, фактично звільнивши Боржника від виконання рішення суду.
Так, згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Положення статті 129-1 Конституції України визначають, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року.
У пілотному рішенні у справі «Бурдов проти Росії» від 7 травня 2002 року Європейський суд, вказав, що пунктом 1 статті  6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод кожному надано право звертатися до національного суду у разі виникнення спору про його цивільні права («право на суд»), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що представляє собою право на порушення позовного провадження у національних судах з питань цивільно-правового характеру; але таке право на судовий захист було б ілюзорним, якби система правова держави-учасника Європейської конвенції не виключала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, залишалося б не виконаним. Також, визнається неприпустимим, що п. 1 ст. 6 Конвенції, деталізовано визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд їхньої справи національним судом, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень. Європейський суд наголосив, що виконання рішення суду, яке ухваленого будь-яким національним судом, повинно розглядатись як складова «судового розгляду» .
У справі «Soering vsUK» [5] Європейський суд визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Судовий захист прав особи, як і діяльність суду, не може вважатися ефективним, якщо рішення суду не буде виконано або виконано неналежним чином і без подальшого контролю суду за їх виконанням.
Таким чином, аргументи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими.
Разом з тим, вимоги апеляційної скарги щодо визнання виконавчого листа № 336/6426-13ц дійсним, не підлягають задоволенню, оскільки заявлені процесуальні дії не передбачені процесуальним законодавством. 
Статтею 376 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є, зокрема, неправильне застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
З огляду на наведене, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а місцевий суд помилково визнав виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, тому ухвала суду підлягає скасуванню, а у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню необхідно відмовити.
Керуючись ст. ст.  367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» - задовольнити частково. 
Ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2020 року - скасувати, прийняти нову постанову, за якою:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибог Олександр Сергійович про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - залишити без задоволення. 
Постанова є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає.
Повна постанова складена 19 червня 2020 року. 

Головуючий: 

Судді: