Постанова
Іменем України
 
31 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 733/889/17
провадження № 61-43493св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сімоненко В. М.,
учасники справи:
скаржник - ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», старший державний виконавець Ічнянського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Черненко Алла Василівна,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 15 травня 2018 року у складі судді Карапиш Т. В. та постанову Апеляційного суду Чернігівської області від 03 серпня 2018 року у складі колегії суддів: Євстафіїва О. К., Бечка Є. М., Шарапової О. Л.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанову старшого державного виконавця Ічнянського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Черненко А. В. від 26 лютого 2018 року про відкриття виконавчого провадження № 55883422 в частині стягнення з нього виконавчого збору в розмірі 18 955, 88 грн. 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 15 травня 2018 року у задоволенні скарги відмовлено.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що оспорювана постанова повністю відповідає вимогам Закону України від 02 червня 2016 року 
№ 1404-VIII «Про виконавче провадження».
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
Постановою Апеляційного суду Чернігівської області від 03 серпня 2018 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що оспорювана скаржником постанова є законною.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
ОСОБА_1 у касаційній скарзі, що надійшла до Верховного Суду в серпні 2018 року, просить, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу, та стягнути судовий збір за подання апеляційної та касаційної скарги.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 10 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з Ічнянського районного суду Чернігівської області.
У жовтні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника грошових коштів є вчинення державним виконавцем дій по фактичному стягнення з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум, а виконавчий збір обраховується лише від розміру фактично стягнутих сум.
Відзив на касаційну скаргу не надходив.

 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суд установив, що 26 лютого 2018 року старшим державним виконавцем Ічнянського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Черненко А. В. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 55883422 на підставі виконавчого листа № 733/889/17, виданого Ічнянським районним судом Чернігівської області 18 січня 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 7 025,90 дол. США, в тому числі заборгованість по кредиту строкова - 6 199,33 дол. США; заборгованість по процентах поточна - 53,08 дол. США; заборгованість по процентах прострочена - 773,49 дол. США; заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів - 4 927,00 грн та судових витрат в розмірі 2 854,79 грн.
З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що в постанові про відкриття виконавчого провадження від 26 лютого 2018 року зазначено про стягнення із боржника - ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 18 955,88 грн.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Відповідно до пункту 2 розділу II «Перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга підлягає задоволенню частково.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України (у редакції, що діяла на момент подачі касаційної скарги) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Згідно зі статтею 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За змістом пункту 5 частини першої статті 5 Закону № 1404-VIII постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, накладення штрафу, про стягнення основної винагороди є виконавчими документами. 
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий                          і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним                           і безстороннім судом, встановленим законом. 
Отже, висловлювання «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.
Частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
За таких обставин, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. 
До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.
До таких висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 06 червня 2018 року у справах № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18) та № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 28 листопада 2018 року у справі № 2-01575/11 (провадження № 14-425цс18), від 13 березня 2019 року у справі № 545/2246/15-ц (провадження № 14-639цс18), від 03 та 10 квітня 2019 року у справах № 370/1288/15 (провадження № 14-612цс18) та № 766/740/17-ц (провадження № 14-664цс18), від 29 травня 2019 року у справі №758/8095/15-ц (провадження №14-134цс19).
Згідно з частиною першою статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
ОСОБА_1 оскаржує дії старшого державного виконавця Ічнянського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Черненко А. В. щодо відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору в розмірі 18 995,88 грн.
Таким чином, спір у даній справі полягає у зверненні стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 , накладеного постановою державного виконавця (не суду) у виконавчому провадженні.
У такому випадку рішення, дії посадових осіб органів державної виконавчої служби підлягають оскарженню в порядку адміністративного судочинства. 
Таким чином, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов помилкового висновку, що зазначена скарга  ОСОБА_1 підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
На підставі частини четвертої статті 401 ЦПК України суд у попередньому судовому засіданні касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
За змістом частини першої статті 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Згідно з частиною першою статті 414 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Підставою для скасування рішення повністю або частково із закриттям провадження в справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині є порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги (частина друга статті 414 ЦПК України).
За таких обставин ухвала Ічнянського районного суду Чернігівської області від 15 травня 2018 року та постанова Апеляційного суду Чернігівської області від 03 серпня 2018 року ухвалені з порушення норм процесуального права, що в силу частини другої статті 414 ЦПК України 2017 року є підставою для їхнього скасування із закриттям провадження у справі.
Керуючись статтями 255 - 256, 400, 401, 402, 414, 416 ЦПК України (у редакції чинній на час подання касаційної скарги),Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити частково.
Ухвалу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 15 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Чернігівської області від 03 серпня 2018 року скасувати.
Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: старший державний виконавець Ічнянського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Черненко Алла Василівна, публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», на дії державного виконавця, закрити.
Роз`яснити  ОСОБА_1 , що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративних судів і протягом десяти днів з дня отримання ним даної постанови він може звернутися до Верховного Суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                          С. Ю. Мартєв
 
Є. В. Петров
 
В. М. Сімоненко