Номер провадження: 22-ц/813/131/20 
Номер справи місцевого суду: 522/2394/18
Головуючий у першій інстанції Єршова Л. С.
Доповідач Вадовська Л. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       05.06.2020 року                                                                 м. Одеса 

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М., 
суддів - Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С.,
при секретарі - Сороколет Ю.С.,
переглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу №522/2394/18 за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 8 квітня 2019 року у складі судді Єршової Л.С., -

в с т а н о в и в :

Позивач АТ КБ «ПриватБанк», звернувшись 9 лютого 2018 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено Договір №б/н від 27 вересня 2012 року, за яким отримано кредит у розмірі 9000,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на порушення зобов`язань за договором, позивач АТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 за Договором №б/н від 27 вересня 2012 року заборгованість станом 15 січня 2018 року в загальній сумі 29207,39 грн. та судові витрати в сумі 1762,00 грн. (а.с.1-3).
Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2018 року відкрито провадження у справі (а.с.37-38). 
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 8 квітня 2019 року, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, в задоволенні позову відмовлено (а.с.107-111).
Висновок суду мотивовано не наданням доказів укладення кредитного договору; анкета-заява не підстава виникнення кредитних відносин, так як підписання такої не є узгодженням в належній письмовій формі істотних умов цього виду договірних відносин, а також виду, номеру кредитної картки. 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18 червня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на рішення суду.
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення позову (а.с.122-123).
За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у помилковості висновку суду про недоведеність вимог.
В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, в ході апеляційного провадження подано докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються досліджуваних фактів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. 
Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.
27 вересня 2012 року ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) в АТ КБ «ПриватБанк» підписала анкету-заяву, в якій зазначила про свою згоду з тим, що анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складають Договір, що вона ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку у письмовому вигляді. Згідно анкети-заяви ОСОБА_1 зобов`язався в подальшому самостійно знайомитися зі змінами Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку на сайті (www.privatbank/ua) (а.с.8, 25, 89).
На підставі укладеного у такий спосіб Договору №б/н від 27 вересня 2012 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , останньою отримано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку.
Згідно інформації з Єдиної клієнтської бази ПАТ КБ «ПриватБанк» в ПК «Промінь» ОСОБА_1 видано 27 листопада 2012 року платіжну картку № НОМЕР_2 .… …. 6788 строком дії 10/16, тобто жовтень 2016 року включно, видано 6 жовтня 2016 року платіжну картку № НОМЕР_3 …. …. 5492 строком дії 09/20, тобто вересень 2020 року включно, видано 27 лютого 2017 року платіжну картку № НОМЕР_3 …. …. 5492 строком дії 09/20, тобто вересень 2020 року включно (а.с.84). 
При видачі платіжної картки здійснювалась фотофіксація (а.с.83).
Згідно Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта ОСОБА_1 (картковий рахунок 5211 …. …. 6788 від 27 листопада 2012 року) кредитний ліміт з 500,00 грн. 27 листопада 2012 року збільшено до 8000,00 грн., а 27 червня 2014 року збільшено до 9000,00 грн.; строк дії кредитної картки 09/20 (а.с.59).
Виписка по картковому рахунку ОСОБА_1 відображає рух коштів із зазначенням дати, деталей, суми грошових операцій, тобто містить деталізацію усіх дебетних та кредитних платежів по платіжних картках в період їх дії (а.с.75-82). 
Згідно розрахунку за Договором №б/н від 27 вересня 2012 року заборгованість станом на 15 січня 2018 року склала 29207,39 грн., з них: 6420,55 грн. заборгованість за кредитом; 12483,46 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; пеня 8436,36 грн., 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1367,02 грн. штраф (процентна складова) (а.с.4-7). 
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). З підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, виникають зобов`язання (ч.2 ст.509 ЦК України). Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства (ст.526 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). 
На підставі укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 . Договору №б/н від 27 вересня 2012 року виникло грошове зобов`язання, що мало сторонами договору виконуватись належним чином, проте, фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуто, що мало наслідком звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості.
Судом першої інстанції у задоволенні позову відмовлено за недоведеністю вимог. 
Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції та, відповідно, приймає частково доводи апеляційної скарги, зокрема, щодо частини вимог з огляду на наступне. 
Відповідно до Договору №б/н від 27 вересня 2012 року ОСОБА_1 отримала грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування коштами з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
ОСОБА_1 було відкрито картковий рахунок та видано 27 листопада 2012 року платіжну картку № НОМЕР_2 .… …. 6788 строком дії 10/16, тобто жовтень 2016 року включно, видано 6 жовтня 2016 року платіжну картку № НОМЕР_3 …. …. 5492 строком дії 09/20, тобто вересень 2020 року включно, видано 27 лютого 2017 року платіжну картку № НОМЕР_3 …. …. 5492 строком дії 09/20, тобто вересень 2020 року включно, що підтверджується довідкою банку.
Під перевипуском картки розуміється випуск та приєднання картки з новим строком дії до раніше відкритого клієнту карткового рахунку, з огляду на що, вся сума заборгованості за кредитним лімітом відображається та враховується в тому числі й на перевипущеній картці. Про факт отримання вказаних платіжних карток свідчить надана Банком виписка по рахунку клієнта, з якої вбачається, що ОСОБА_1 користувався вказаними картками, зокрема, знімала кошти у банкоматі, користувалася терміналом, сплачувала за товари в торговій мережі тощо, що не можливо без фізичного пред`явлення платіжної картки.
Відповідно до правових висновків Верховного Суду, які аналогічні правовим висновкам Верховного Суду України, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі – зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України). 
Строк дії виданої ОСОБА_1 платіжної картки № НОМЕР_3 …. …. 5492 встановлено до 09/20, тобто до 30 вересня 2020 року, з позовом до суду АТ КБ «ПриватБанк» звернувся 9 лютого 2018 року, тобто в межах строку загальної позовної давності тривалістю у три роки.
Таким чином, апеляційний суд виходить з того, що АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду в межах строку загальної позовної давності, зокрема, щодо вимоги про повернення отриманих у користування коштів в повному обсязі, користування коштами отриманими в межах встановленого на платіжну картку кредитного ліміту не спростовано, відтак, висновок суду першої інстанції в частині щодо відмови у задоволенні вимоги про повернення тіла кредиту не відповідає обставинам справи, суперечить наявним в справі доказам.
3 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) прийнято постанову щодо стягнення грошових коштів по договору приєднання, за змістом якої банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. 
Отже, з огляду на дотримання АТ КБ «ПриватБанк» при звернені до суду строку позовної давності, перебіг якого слід відраховувати зі спливу останнього дня місяця дії платіжної картки, тобто в даному випадку з 30 вересня 2020 року, зважаючи на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 3 липня 2019 року в справі №342/180/17, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 фактично отриманих, використаних та в добровільному порядку не повернутих грошових коштів (тіла кредиту) в сумі 6420,55 грн.
Із аналізу прийнятої Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) постанови від 3 липня 2019 року, висновки якої щодо застосування відповідних норм права в силу положень частини 4 статті 263 ЦПК України підлягають врахуванню, встановлено, що Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених раніше у рішеннях Верховного Суду України, та орієнтувала судову практику у справах, де банк звертається до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором, укладеним шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на те, що на підставі норм матеріального права, які застосовуються до стандартної (типової) форми кредитного договору, не підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами та застосуванню відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. 
За таких обставин, враховуючи вищевказаний правовий висновок, суд констатує відсутність підстав для задоволення із заявлених банком правових підстав вимог в частині стягнення процентів в сумі 12483,46 грн., пені в сумі 8436,36 грн., штрафів в загальній сумі 1867,02 грн. Зміна правової позиції виключає необхідність аналізу доводів учасників справи в цій частині вимог. 
Оскільки суб`єктивне право, враховуючи правовий висновок, в частині стягнення процентів, неустойки тощо із заявлених АТ КБ «ПриватБанк» правових підстав відсутнє, що в цій частині позовних вимог суд відмовляє за їх безпідставністю. 
       В порядку статті 141 ЦПК України понесені та документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору за подання позовної заяви в сумі 1762,00 грн., за подання апеляційної скарги в сумі 2643,00 грн., а всього в загальній сумі 4405,00 грн. підлягають покладенню на ОСОБА_1 .
Відповідно до положень частин 4,5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
       Учасники справи в судове засідання 14 травня 2020 року не з`явились, завчасно повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи; в діях відповідача вбачається зловживання процесуальними правами; для прийняття рішення в справі наявні достатні матеріли; учасники справи мали достатньо процесуального часу для надання суду письмового обґрунтування власних позицій. Відтак, справа розглядається за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи у сенсі положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд –
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково. 
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 8 квітня 2019 року – скасувати.
Позов акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570) за Договором №б/н від 27 вересня 2012 року заборгованість станом на 15 січня 2018 року за тілом кредиту в сумі 6420 грн. 55 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570) витрати на сплату судового збору в загальній сумі 4405 грн. 00 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
       Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       Повний текст постанови складено 5 червня 2020 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Є.С.Сєвєрова