ПОСТАНОВА
Іменем України

16 квітня 2020 року 
м. Київ
справа №813/445/17
касаційне провадження №К/9901/39667/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шипуліної Т.М.,
суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Галицької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19.04.2017 (суддя    Кухар Н.А.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.06.2017 (головуючий суддя - Макарик В.Я.; судді: Большакова О.О., Глушко І.В.) у справі                 № 813/445/17 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16.06.2014 № 0000511720.
Львівський окружний адміністративний суд постановою від 19.04.2017 адміністративний позов задовольнив повністю.
Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 29.06.2017 залишив постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19.04.2017 без змін. 
Галицька об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Львівській області (правонаступник Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області) оскаржила їх у касаційному порядку. 
В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19.04.2017, ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.06.2017 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. 
В обґрунтування своїх вимог Галицька об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Львівській області посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, а саме: підпункту «д»                         підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, пункту 167.1 статті 167, підпункту 168.2.1 пункту 168.2 статті 168 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в судах попередніх інстанцій).
При цьому зазначає про неправомірність невключення позивачем до загального річного оподатковуваного доходу за 2012 рік спірної суми прощеної заборгованості. 
Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету  ОСОБА_1 за період з 01.01.2012 по 31.12.2012, за результатами якої складено акт від 15.05.2014 № 459/17-20/ НОМЕР_1 . 
За її наслідками орган доходів і зборів дійшов висновку про порушення позивачем вимог підпункту 164.1.1 пункту 164.1, підпункту «д» підпункту 164.2.17,                    підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164, пункту 167.1 статті 167, підпункту 168.2.1 пункту 168.2 статті 168 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) з огляду на недекларування в річній податковій декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік отриманого доходу у вигляді анульованої кредитною установою заборгованості в розмірі 946068,98 грн. за договором від 29.09.2006 № 11048848000 про надання споживчого кредиту.
На підставі зазначеного акта перевірки Галицькою об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.06.2014 № 0000511720, згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в розмірі 160817,13 грн. за основним платежем та 40154,28 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.
Визнаючи протиправним та скасовуючи названий акт індивідуальної дії, судові інстанції виходили з того, що представник позивача заперечував факт отримання будь-якого листа від банківської установи або від Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект», якому, за доводами органу доходів і зборів, відступлено право вимоги за кредитним правочином, про анулювання суми боргу.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2017 про витребування доказів зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» надати належним чином завірені копії документів щодо повідомлення ОСОБА_1 про прощення боргу, однак жодних документів до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» не надходило.
Натомість, як зазначили суди, позивач заперечував факт прощення йому боргу банківською установою або Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» та на підтвердження своєї позиції подав лист Акціонерного комерційного банку «Укрсиббанк», згідно з яким знято заборону та виключено з реєстру іпотек приватний будинок та земельну ділянку у зв`язку з повним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язання перед банківською установою. 
Відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді, зокрема, суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення про анулювання боргу та включає суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.
Вимоги частин четвертої та п`ятої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в попередніх судових інстанціях), які кореспондують правилам частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15.12.2017), зобов`язують суд до активної ролі в судовому процесі, в тому числі до офіційного з`ясування всіх обставин справи і у відповідних випадках до витребування тих доказів, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.
В порушення наведених процесуальних приписів попередніми судовими інстанціями достовірно не встановлено обставини щодо дійсного податкового обов`язку позивача в розглядуваних правовідносинах.
Зокрема, суд першої інстанції обмежився направленням відповідного судового запиту лише на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» та не витребував відповідні документи, в тому числі щодо можливого відступлення права вимоги, суми відступленої вимоги та її складових в Акціонерного комерційного банку «Укрсиббанк».
Відсутня в оскаржуваних рішеннях також і будь-яка інформація про огляд судами першої або апеляційної інстанцій оригінала листа Акціонерного комерційного банку «Укрсиббанк», копія якого долучена ОСОБА_1 до матеріалів справи (а. с. 58). Натомість зазначена копія належним чином не завірена.  
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
Таким чином, постановлені у справі судові рішення підлягають скасуванню, а           справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції. 
При новому розгляді справи суд на підставі встановлених ним обставин та досліджених доказів, з урахуванням принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, повинен дійти висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.
Керуючись частиною другою розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15.01.2020 № 460-IX, статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Галицької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області задовольнити частково.
Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19.04.2017 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.06.2017 у справі                            № 813/445/17 скасувати.
Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду:                                                                            Т.М. Шипуліна

                                                                                                    Л.І. Бившева
                                                                                                    
                                                                                                                В.В. Хохуляк