Справа № 308/9010/19

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        03 червня 2020 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі: 
головуючого-судді: Собослой Г.Г.,
суддів: Готра Т.Ю., Мацунич М.В..
з участю секретаря: Терпай С.М..

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 27 березня 2020 року у справі № 308/9010/19 (Головуючий: Деметрадзе Т.Р.), - 

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, Головне управління Національної поліції в Закарпатській області Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
24 січня 2020 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог згідно якої просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на свою користь шкоду, заподіяну правоохоронним органом у зв`язку з невиконанням судового рішення матеріальну шкоду в сумі 161 818,45 грн. з яких: 92 363,03 грн. законних очікувань, 64 741,29 грн. – інфляційні витрати, 4 713,16 грн. – 3% річних та моральну шкоду в розмірі 160 тис. грн..
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 27 березня 2020 року провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, Головне управління Національної поліції в Закарпатській області, Державна казначейська служба України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди закрито.
Роз`яснено ОСОБА_1 його право на судовий захист у порядку адміністративного судочинства.
Не погоджуючись із ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду скасувати, як така, що постановлена з порушенням процесуального права, оскільки спір у даній справі не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, а стосується захисту його приватного інтересу. Вважає, що цей спір не є публічно-правовим,а отже має вирішуватися судами за правилами цивільного судочинства.
Перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.
Учасники справи у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про що свідчить розписка про вручення їм поштового відправлення і дана обставина у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з положенням статті 19 частини першої ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності.
Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення, публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.
Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.
Аналіз змісту статті 19 ЦПК України та статті 19 КАС України у сукупності дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі визначальною ознакою є характер спірних правовідносин.
Згідно заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, предметом позову є відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 161 818,45 грн., що складається із втратою та не отримання за виправданими очікуваннями – 92 364,03 грн., 64 741,29 грн. – інфляційні витрати, 4 713,16 грн. – 3% річних та моральної шкоди – 160 тис. грн.. у зв`язку з невиконанням відповідачем постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.08.2016 року про поновлення його на посаді інспектора слідчого відділення Тячівського районного відділу УМВС України в Закарпатській області або на рівнозначній посаді.
Судова колегія вважає, що спір у даній справі не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, а стосується захисту його приватного інтересу.
За таких обставин, судова колегія вважає, що ухвала суду, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права підлягає скасуванню, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, так як даний спір не є публічно-правовим, а повинен вирішуватися судами за правилами цивільного судочинства.
Керуючись ст. ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України судова колегія,- 

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 27 березня 2020 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено – 12 червня 2020 року.

Головуючий:        (підпис)
Судді:                            (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Закарпатського 
апеляційного суду Г.Г. Собослой