ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
 
іменем України

30 квітня 2020 року
м. Харків

справа № 642/976/20
провадження № 22-ц/818/3077/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Котелевець А.В.,
суддів - Коваленко І.П., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 , 
відповідач -  ОСОБА_2 , 
відповідач - ОСОБА_3 ,
відповідач - ОСОБА_4 , 

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 20 березня 2020 року в складі судді Пашнєва В.Г.,

у с т а н о в и в :

21 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та просила усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення відповідачів із зазначеної квартири без надання іншого житла.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху для виконання вимог статтей 175, 177 ЦПК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 20 березня 2020 року позовну заяву  ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику з підстав, передбачених частиною третьою статті 185 ЦПК України.

Повертаючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що позивач  вимоги ухвали від 25 лютого 2020 року виконала не в повному обсязі, у зв`язку з чим відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України позовна заява визнана неподаною та повернута заявнику.

 
03 квітня 2020 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження по справі, посилаючись на порушенням норм процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам по справі. 

 
Апеляційна скарга мотивована тим, що копію ухвали про залишення її позовної заяви без руху вона не отримувала, ознайомилась з нею у ЄДРСР 07 березня 2020 року. Протягом 5 днів з дня ознайомлення з наведеною ухвалою вона на виконання вимог ухвали від 25 лютого 2020 року надала суду заяву про усунення недоліків позовної заяви та доповнену позовну заяву з урахуванням вимог ухвали про залишення без руху. Проте, суд першої інстанції не дав правової оцінки заяві про усунення недоліків позовної заяви. Крім того, оскаржувана ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви не містить обґрунтування того, які саме недоліки позивачем конкретно не були усунені.

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ухвалу суду першої інстанції не оскаржили, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на ухвалу Ленінського  районного суду м. Харкова від 20 березня  2020 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини другої статті 369 ЦПК України.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2020 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху у зв`язку з недотриманням вимог пунктів 4, 6 частини третьої статті 175 ЦПК України, а саме - через те, що позивачем не зазначені анкетні дані відповідачів, що унеможливлює встановити правильні дані сторін у справі та зробити відповідні запити щодо вказаних осіб, які передбачені діючим законодавством, в тому числі щодо їх зареєстрованого місця проживання для визначення підсудності вказаної позовної заяви. Також суд вказав, що позивачем не зазначено докази, які підтверджують право власності на квартиру, щодо якої вона просить усунути перешкоди у користуванні, не зазначено доказів проживання відповідачів у спірній квартирі та невиконання вимог ОСОБА_1 про виселення.

20 березня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу, у зв`язку з тим, що у визначений строк позивач не усунула недоліки позовної заяви, а саме - позовна заява не містить підпису та доданих до неї копій, відповідно до кількості відповідачів.

Однак, з таким висновком погодитись не можна з таких підстав.

Відповідно до частин першої - другої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до частини третьої  статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 2, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» не допускається повернення позовної заяви у справі з мотивів, не передбачених законом. У випадку безпідставності заявлених вимог, суд може ухвалити судове рішення про відмову у їх задоволенні, а не ухвалу про визнання неподаною і повернення позовної заяви; подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати її заявнику, в ухвалі повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху.
Статтею 185 ЦПК України чітко визначено підстави для залишення позовної заяви без руху та подальше її повернення, а саме недотримання вимог ст.175, 177 ЦПК України.

Суди повинні ураховувати сформовані Європейським судом з прав людини умови обмеження права особи на доступ до суду, проте, такі умови не можуть зашкоджувати самій суті права на звернення до суду та переслідують легітимну мету і ця мета відповідає потребам суспільства та окремих осіб, такі умови забезпечують розумну пропорційність між встановленими обмеженнями та поставленою метою.

Європейський суд з прав людини в Рішенні від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» констатував, що право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Проявом цього права є забезпечення для кожної особи можливості звернутися до суду.

У рішеннях від 13 січня 2000 року в справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та від 28 жовтня 1998 у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Іліан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Отже, стаття 175 ЦПК України не конкретизує вимоги щодо змісту позовної заяви, який викладається позивачем в довільній формі. Головним є те, щоб позовна заява містила виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
З тексту позовної заяви вбачається, що позовні вимоги позивачем обґрунтовані та визначені так, як вона вважає за необхідне. Таким чином, з поданого ОСОБА_1 позову не вбачається наявності недоліків, про які було зазначено судом.

При цьому, ОСОБА_1 надала копії заяви по кількості відповідачів, що підтверджується штампом Ленінського районного суду м. Харкова, а також окремою заявою за її особистим підписом про подання позовної заяви.

В справі відсутня сукупність неусунених недоліків, яка б була достатньою для повернення позовної заяви, а вказані судом як недоліки обставини суд зобов`язаний з`ясувати у підготовчому судовому засіданні.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про визнання позовної заяви неподаною та повернення її позивачу.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (пункт 4  частини першої статті 379 ЦПК України).

З огляду на викладене, ухвала Ленінського районного суду м. Харкова від 20 березня 2020 року підлягає скасуванню з поверненням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

 
Керуючись ст. ст. 185, 197, 367, ч. 2 ст. 369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381, 382, 384 ЦПК України, суд

 
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 20 березня 2020 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 30 квітня 2020 року.

Головуючий                                                                           А.В. Котелевець

Судді                                                                                        І.П. Коваленко

О.Ю. Тичкова