Постанова
Іменем України
 
02 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 522/2725/18
провадження № 61-15153св19
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Кузнєцова В. О.,
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі:  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
третя особа - Публічне акціонерне товариство «Форум Банк», що на час касаційного провадження припинено,
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 липня 2018 року в складі судді Бойчука А. Ю. та постанову Одеського апеляційного суду від 17 липня 2019 року в складі колегії суддів: Комлевої О. С., Журавльова О. Г., Кравця Ю .І.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до                          ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 14 липня 2014 року, укладеним між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 недійсним; визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 22 серпня 2014 року, укладеним між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 ) недійсним; скасування державної реєстрації від 22 серпня 2014 року квартири АДРЕСА_1 та права власності громадянина Турецької Республіки ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Скрипченко А .Д. та стягнення з громадянина Турецької Республіки ОСОБА_2 ) на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн.
Позов мотивований тим, що умовою укладення спірного договору купівлі-продажу квартири від 14 липня 2014 року було поставлення ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) товару (партій взуття) на адресу ОСОБА_8 , який не було поставлено ні в 2014 році, ні в 2015 році, а грошові кошти за придбання квартири не вносилися до ПАТ «Фінбанк» 
ОСОБА_9 ОСОБА_2 (ОСОБА_2 ) навмисно порушив вимоги частини третьої статті 203 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). 
ОСОБА_3 і ОСОБА_2 ) придбано майно, яке перебуває в іпотеці ПАТ «Форум Банк». Даний правочин на підставі частини другої статті 215                         ЦК України є недійсним. 
З урахуванням викладеного, немайнову (моральну) шкоду ОСОБА_1 оцінює в 50 000,00 грн, як таку, що завдана незаконними діями громадянина Турецької Республіки ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) щодо вчинення фіктивного правочину з купівлі-продажу квартири від 14 липня 2014 року.
Короткий зміст рішень суду першої інстанції 
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 липня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення мотивоване тим, що, укладаючи договір купівлі-продажу спірної квартири, ОСОБА_4 підтвердив, що кошти в сумі 1 770 600,00 грн він отримав до підписання договору. Вказані обставини підтверджуються й квитанцією від 14 липня 2014 року № 6475696 і відповіддю Публічного акціонерного товариства «Фінбанк» (далі - ПАТ «Фінбанк») про те, що така операція була проведена та 14 липня                     2014 року ОСОБА_9 як представником покупця, яка внесла грошові кошти в сумі 1 770 600,00 грн на поточний рахунок ОСОБА_1 , відкритий останньою в ПАТ «Фідбанк», про що видана квитанція № 6475696.
Позивач не довела, що відповідач вчиняв оспорюваний правочин лише для виду знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним і мав інші цілі, ніж, ті, що передбачені правочином з врахуванням його оплатності та отримання ним правовстановлюючих документів. 
ПАТ «БАНК ФОРУМ» надав згоду на укладення договору про відчуження майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , реєстрацію права власності та перенесення відомостей про іпотеку. 
Відсутні будь-які докази того, що саме діями відповідача спричинені душевні та моральні страждання позивачу.
Вимоги щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн не містять обґрунтування її розміру.
Короткий зміст постанови апеляційного суду 
Постановою Одеського апеляційного суду від 17 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 липня 2018року залишено без змін.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що користування спірним нерухомим майном і не виконання сторонами правочинів само по собі не свідчить, що ці правочини є фіктивними з врахуванням передачі ОСОБА_2 ) на них правовстановлюючих документів і його проживання за межами України. 
Рішенням апеляційного суду Одеської області від 06 червня 2016 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ) про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та визнання права власності та за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_2 ) про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та визнання права власності рішенням апеляційного суду Одеської області від 06 червня 2016 року рішення Київського районного суду                     м. Одеси від 29 грудня 2015 року скасоване та ухвалене нове, яким в задоволенні позову відмовлено. Одним з предметів даного спору було визнання недійсним договорів купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 14 липня 2014 року, укладеного між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 ; від 02 серпня 2014 року, укладеного між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 ). 
Посилання ОСОБА_1 на безпідставність набуття ОСОБА_2 ) переданої банком в іпотеку спірної квартири з огляду на відсутність згоди іпотекодержателя ПАТ «Форум Банк» у 2014 році на відчуження предмету іпотеки, спростовані письмовими доказами, що підтверджують надання ПАТ «Банк Форум» згоди на укладення договору про відчуження квартири АДРЕСА_1 , реєстрацію права власності та перенесення відомостей про іпотеку.
Позивач не надала доказів того, що саме діями відповідача їй завдана моральна шкода, не навела обґрунтування заявленого нею розміру моральної шкоди.
ОСОБА_8 в повному обсязі виконані умови кредитного договору, укладеного між ним та АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум».
Короткий зміст вимог касаційної скарги
05 серпня 2019 року ОСОБА_1 надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду                   м. Одеси від 06 липня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від                   17 липня 2019 року, в якій просила скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 09 вересня 2019 року відкрите касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 .
Доводи осіб, які подали касаційні скарги
Касаційна скарга мотивована тим, що під час судового засідання, призначеного на 06 серпня 2019 року, суд першої інстанції не перевірив повідомлення належним чином усіх учасників справи, чим порушив статтю 376 ЦПК України. Апеляційний суд не перевірив рішення суду першої інстанції, постановлене за неналежного повідомлення учасників справи.
Судом не враховано відповідь іпотекодержателя про відсутність згоди на відчуження предмету іпотеки, відповідь ПАТ «Фітобанк» про відсутність у ОСОБА_4 рахунків у цьому банку, не досліджено відповідь Національного банку України про обмеження видачі готівки у національній валюті України - гривні у липні 2014 року, що виключало можливість ОСОБА_4 отримати  кошти за продаж квартири.
Відзив представника ОСОБА_2 ) від 23 червня 2018 року не містить реєстраційного номеру облікової картки платника податків сторін справи, попереднього розрахунку судових витрат, які відповідач поніс або очікує понести, доданих до відзиву документів згідно з переліком в кількості 38 одиниць. Ці порушення не були враховані апеляційним судом.
Суд першої інстанції не досліджував докази, не допитував свідків, що не врахував суд апеляційної інстанції.
Судами не надано належної правової оцінки тому факту, що ОСОБА_4 після укладення договору купівлі-продажу продовжував у ній проживати, а покупець не вчиняв дій щодо усунення перешкод у користуванні квартирою. 
Судом апеляційної інстанції здійснювалося затягування розгляду справи.
Твердження судів про відсутність обґрунтування розміру моральної шкоди спростовується змістом позовної заяви.
 
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Згідно з пунктом 2 Прикінцевих і перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX«Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
Частиною третьою статті 401 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Перевіривши доводи касаційної скарги і матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення. 
Фактичні обставини, встановлені судом 
14 липня 2014 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_9 , яка діяла за довіреністю та в інтересах своєї матері - ОСОБА_3 , укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , що належала на праві приватної власності ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про право власності серії від 25 квітня 2005 року НОМЕР_1.
Цей договір купівлі-продажу укладений за згодою ОСОБА_1 .
Відповідно до пункту 5 зазначеного договору, продаж квартири за домовленістю сторін вчинено за 1 770 600,00 грн, які покупець сплатив продавцю до підписання та нотаріального посвідченння договору шляхом внесення коштів на поточний рахунок продавця згідно з квитанцією ПАТ «Фінбанк» від 14 липня 2014 року                   № 6475696. 
Згідно з листом «Форум Банку» від 07 серпня 2014 року № 2800, надісланим на адресу приватного нотаріуса Трускавецького міського нотаріального округу Скрипченко А. Д. директором відділення № 2800 «Одеської дирекції «Банк Форум» Бабичем О. І. за іпотечним договором від 16 березня 2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Плигіною Ж. О., квартира АДРЕСА_1 , передана в іпотеку АКБ «Форум» власником квартири ОСОБА_4 
07 серпня 2014 року на адресу приватного нотаріуса Трускавецького міського нотаріального округу Скрипченко А.Д, директором відділення № 2800 «Одеської дирекції ПАТ «Банк Форум» Бабичем І.О. направлена заява № 579-2800 за змістом якої, ПАТ «Банк Форум» у особі директора Бабича І. О., який діє на підставі довіреності, посвідченої 27 березня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Падалка Р. О. за реєстровим номером № 2143, цією заявою повідомляє та гарантує, що громадянином ОСОБА_8 як позичальником у повному обсязі виконані умови кредитного договору від                     17 вересня 2006 року № 0014/06/08-КЕ, укладеного між ним і Акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником якого з 19 квітня 2010 року є ПАТ «Банк Форум», що діє на підставі нової редакції статуту, погодженої Національним банком України від 01 червня 2013 року та зареєстрованої                     06 червня 2013 року Дніпровською районною у місті Києві державною адміністрацією, номер запису 106710050224000829, ним здійснено повний розрахунок за вказаним договором.У зв`язку з вищевикладеним, ПАТ «Банк Форум» надало згоду на укладення договору про відчуження майна, а саме - квартири АДРЕСА_1 , реєстрацію права власності та перенесення відомостей про іпотеку.
Відповідно до довідки ПАТ «Фінбанк» від 12 травня 2016 року 14 липня 2014 року проводилася банківська операція, згідно з якою ОСОБА_9 , яка діяла від імені покупця за довіреністю, внесла грошові кошти в сумі 1 770 600,00 грн на поточний рахунок ОСОБА_1 , відкритий останньою в ПАТ «Фідбанк», про що видана квитанція № 6475696.
22 серпня 2014 року між ОСОБА_3 і громадянином Турецької Республіки ОСОБА_2 (ОСОБА_2 ) укладено договір купівлі-продажу квартири  АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу  Скрипченко А. Д. Продаж квартири вчинено за 1 867 423,00 грн, які ОСОБА_3 сплатила ОСОБА_2 ) до підписання та нотаріального посвідчення даного договору.
Згідно з інформаційною довідкою , від 12 вересня 2017 року № 96954877 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартира  АДРЕСА_1 перебуває в іпотеці, іпотекодержателем є АКБ «Форум».
Рішенням Київського районного суду м. Одеса від 29 грудня 2015 року в справі                № 520/11983/15-ц задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_8 до ОСОБА_2 ), третя особа ОСОБА_3 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та визнання права власності на майно.
Одним з предметів даного спору було визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 14 липня 2014 року, укладеного між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , і від 02 серпня 2014 року, укладеного між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 ).
Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 06 червня 2016 року в справі                  № 22-ц/785/2099/16 скасовано рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2015 року та відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_8 до ОСОБА_2 ) у визнанні недійсними договорів купівлі-продажу та визнання права власності на майно.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі № 6-19128ск16 відхилено касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , а рішення Апеляційного суду Одеської області від 06 червня                  2016 року залишено без змін. Ухвала мотивована тим, що суд апеляційної інстанції надав належну оцінку змісту оспорюваних правочинів із урахуванням обставин, що виникли між сторонами, встановив відсутність головної ознаки фіктивного правочину, зокрема, щодо наміру створити правові наслідки, обумовлені спірними договорами купівлі-продажу, з`ясував обставини щодо вчинення відповідачем дій, необхідних для чинності правочину, та дійшов обґрунтованого висновку щодо недоведеності заявлених позивачами позовних вимог про фіктивність правочинів.
 Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Частиною п'ятою статті 203 ЦК України передбачено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Частиною першою статті 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Статтею 236 ЦК України визначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.
Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.
Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.
У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.
Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення правочину) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.
Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.
Доводи касаційної скарги щодо неналежного повідомлення учасників справи про судове засідання від 06 липня 2018 року не підтверджуються матеріалами справи, що містять довідковий лист до справи про те, що про час і місце розгляду справи, яка призначена на 06 липня 2018 року повідомлено представника позивача ОСОБА_12 та представника відповідача ОСОБА_13 , які підтвердили факт повідомлення своїми підписами.
Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.
Оскільки позивач була повідомлена належним чином про судове засідання, в якому постановлено оскаржуване рішення суду першої інстанції, відповідні доводи касаційної скарги є необґрунтованими.
Доводи касаційної скарги про те, що судом не враховано відповідь іпотекодержателя про відсутність згоди на відчуження предмету іпотеки, не відповідають обставинам справи, оскільки суди попередніх інстанцій належним чином оцінили лист іпотекодержателя, що був надісланий 07 серпня 2014 року на адресу приватного нотаріуса Трускавецького міського нотаріального округу Скрипченко А. Д. директором відділення № 2800 «Одеської дирекції ПАТ «Банк Форум», про те, що позичальник повністю виконав грошові зобов`язання, забезпечені іпотекою спірної квартири. Також суд надали належної оцінки заяві, що була надіслана 07 серпня 2014 року на адресу приватного нотаріуса Трускавецького міського нотаріального округу Скрипченко А. Д. директором відділення № 2800 «Одеської дирекції ПАТ «Банк Форум», в якій містилася згода банку на відчуження предмету іпотеки.
Суди попередніх інстанцій правильно не взяли до уваги лист від 17 жовтня                 2017 року № 6290/3, на який посилається позивач як на підтвердження відсутності згоди іпотекодавця на укладення договору купівлі-продажу, оскільки в ньому банк повідомляв про те, що надсилав ОСОБА_8 лист із зазначенням пакету документів, які необхідно надати для припинення обтяження, проте в                      2014 році такі документи не були надані банку. Такі дані не свідчать про наявність підстав для задоволення позову про недійсність договору купівлі-продажу квартири з підстав його фіктивності.
Доводи касаційної скарги про те, що судами попередніх інстанцій неправомірно не взято до уваги відповідь ПАТ «Фітобанк» про відсутність у ОСОБА_4 рахунків у цьому банку, є необґрунтованими, оскільки судами встановлено, що                    ПАТ «Фітобанк» 14 липня 2014 року проводилася банківська операція, згідно з якою, ОСОБА_9 як представник покупця внесла 1 770 600,00 грн на поточний рахунок ОСОБА_1 , відкритий останньою в ПАТ «Фідбанк», про що видана квитанція № 6475696.
У пункті 5 договору купівлі-продажу спірної квартири від 14 липня 2014 року зазначено, що до підписання та нотаріального засвідчення цього договору покупець сплатив продавцю в повному обсязі кошти 14 липня 2014 року шляхом внесення їх на поточний рахунок продавця в ПАТ «Фідбанк» згідно з квитанцією  № 6475696.
Інформація Національного банку України про обмеження видачі готівки у національній валюті України - гривні у липні 2014 року також не впливає на дійсність договору купівлі-продажу спірної квартири.
Доводи касаційної скарги про те, що до відзиву представника ОСОБА_2 ) від 23 червня 2018 року не додано документів згідно з переліком, наведеним у відзиві, спростовуються матеріалами справи, а аргументи щодо неналежного оформлення відзиву відповідача не свідчать про незаконність оскаржуваних судових рішень. 
Доводи касаційної скарги щодо недослідження судом першої інстанції доказів і не проведення допиту свідків не містять посилань на конкретні порушення, допущені судом першої інстанції під час збирання та дослідження доказів.
Судами попередніх інстанцій надана належна правова оцінка доводам позивача про те, що ОСОБА_4 після укладення договору купівлі-продажу квартири продовжував проживати в квартирі, що стосується виконання договору, а не його укладення, що не впливає на дійсність оспорюваних позивачем договорів купівлі-продажу. 
Твердження позивача про те, що судом апеляційної інстанції здійснювалося затягування розгляду справи спростовується матеріалами справи.
Суди попередніх інстанцій правильно відмовили у задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, оскільки така вимога є похідною від основних позовних вимог, в задоволенні яких судами обґрунтовано відмовлено. 
Доводи касаційної скарги в їх сукупності зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій, неправильного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин. Такі доводи оцінені судами і не знайшли свого підтвердження, з приводу чого судами докладно викладено мотиви в оскаржуваних судових рішеннях.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Судами попередніх інстанцій правильно встановлені обставини справи,  застосовано норми матеріального та процесуального права, які підлягали застосуванню, в зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Щодо судових витрат
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 141, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 липня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 17 липня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 
Судді:	В. М. Ігнатенко   В. С. Жданова   	
 	В. О. Кузнєцов